Bila si prilično glasna sinoć. - Što ja ne bih dovodila muškarce?
Zaboravi! Nemoj da dolaziš!
Kad se Bai Ling iselila, počela je da se viđa sa Dabaom.
Kad su nam se putevi ukrštali, pravili smo se da se ne poznajemo. Da, jadno.
Bolje je tako. Nismo dugo bili u kontaktu. Uprkos toj činjenici...
ona se pojavljuje u mojim pričama.
Vaš kusur. -Hvala.
Izlaziš li kasnije? -Zašto pitaš?
Možeš li da pošalješ ovo pismo?
Naravno.
G-đica Vong se vratila. Znao sam po zvuku koji sam čuo kroz zid.
Šta to radiš? Zar ti nisam rekao da ne zoveš japanca?
Zašto mu pišeš? Vrati mu pismo.
Šta to čitaš? -O borilačkim veštinama.
Voliš ih?
Reci momku da šalje pisma na moju sobu, da ih tvoj otac ne nađe opet.
Ja ću ti ih dati.
Ovaj put je izzgledala srećnija. Pričali smo češće.
Gosp. Čo, pismo za vas.
Ova japanka je tako neobuzdana.
Hajde opet da se vidimo.
Ako misliš da i dalje treba da budemo zajedno, reci mi iskreno.
Tog dana, pre 6 godina, pojavila se duga u mom srcu.
I dalje je tu, kao plamen u mom srcu.
Ali, da li i ti osećaš tu dugu u srcu?
Ili je ta duga nestala davno?
Čekam tvoj odgovor.
Zašto pišeš toliko o seksu? - Da bih imao da jedem. -A tvoja reputacija?
Možda i nisam toliko fin. - Piši o nečem drugom. - Ko će onda da čita?
A o borilačkim veštinama? -To je teško.
Pokušao sam to sa jednim prijateljem. Radili smo mesecima.
Samo nas je glava zabolela. To su bila dobra vremena.
I ja volim da pišem. -Teško se od toga živi. - Ja to radim iz zabave.
Pokazaću ti nešto.
Pročitaj ovo prvo.
Ti si baš vredan pisac. -Nemoj da zaboraviš da vratiš.
Jesi li pročitao moju priču? -Jesam. - Šta misliš?
Mislim da više ne treba da pišeš. -Zašto?
Toliko je dobro da ću ostati bez posla.
Polako, ne mogu da stignem. -Hajde, neću te čekati.
Jesi napisala? -Nastavi.
Gde sam stao? Da, planina se deli...
Zašto se ne odmoriš malo? Ja ću ovo da dovršim.
Dobro.
Kao da sam imao asistenta. Kad sam kasnio, ona bi me menjala.
Bila je samo devojka, ali je pisala jednako dobro.
Lepo smo se slagali. To mi je bilo najsrećnije leto.
Ali, nije potrajalo.
Rekao sam joj da se suoči sa ocem, ali nije smela.
Htela je da se oduži na svoj način. Zaposlio sam je u klubu.
Rekla je svom ocu da izlazi sa mnom.
Ponekad bih je pokupio sa posla. -Kasniš. - Ako si spremna...
Čeka nas taksi.
Ne, hvala.
Onda idem ja.
Osećanja mogu da ti se prišunjaju. Da li je ona to znala?
Uvek je pitala da li ima nešto što se nikad ne menja. Razumeo sam je.
Obećao sam joj da ću napisati priču o tome kako razmišlja njen dečko.
Iz šale smo hteli tu priču da nazovemo "2047".
Počeo sam da osećam da to više nije u vezi njenog dečka.
Bilo je u vezi mene.
Pa sam počeo da zamišljam sebe kao japanca na vozu za "2046"...
koji se zaljubljuje u andrioda.
Ako neko hoće da napusti "2046", koliko će trebati? Niko ne zna.
Neki ljudi se vrlo lako izvuku, a drugima treba mnogo više vremena.
Potrebna je velika snaga i može mnogo da boli.
Zaboravio sam koliko sam ovde, ali postaje usamljeno. -Bilo je dosadno...
isprva, ali se navikneš. Imamo dosta radnica.
One mogu da vas zadovolje u svakom smislu. Kao prisni prijatelji.
Ali ne smeš da se zaljubiš u njih. - Ko bi se zaljubio u androida?
To može da ti se prikrade, a da i ne primetiš.
Član 201 uputstva za putnike upozorava da su zone 1224 do 1225...
naročito hladne. Grejanje u vozu nije dovoljno.
Preporučuje se da se putnici greju zagrljajima. Pošto sam sam...
zagrlio sam svog androida.
Pitam se da li je to do mene, ali osećam toplotu u njenom telu.
Boli!
Zašto moraš da napustiš "2046"?
Znaš li kako su ljudi davno čuvali tajne?
Išli su na planinu, našli drvo, urezali rupu u drvetu...
i rekli svoju tajnu u tu rupu. Onda bi je pokrili blatom.
Tako niko drugi ne bi nikad saznao njihovu tajnu.
Ja ću biti tvoje drvo. Reci mi, niko neće saznati.
Uvek...
Baš smešno... ja...
Kad bi me neko pitao zašto sam napustio "2046", dao bih neodređen odgovor.
Jednom sam se zaljubio u nekoga. Pitao sam se stalno da li me voli.
Našao sam androida koji je ličio na nju, pa sam mislio da može da mi kaže.
10 sati kasnije
Moram da ti kažem jednu tajnu.
Pođi sa mnom.
Moram da ti kažem jednu tajnu.
Pođi sa mnom.
Nikad mi nije odgovorila.
Počeo sam da izmišljam razloge zašto ćuti. - Znaš li za budistički top?
To je priča o bogovima koji prolaze kroz iste muke.
Naše radnice su vrhunske, ali postoji problem.
Kada su dugo na putu, zamore se. Požele da se nasmeju.
Požele da zaplaču, ali suza bi tek sledećeg dana kanula.
Bolje da odustaneš.
Bio sam očajan. Odustao bih.
Ali uskoro sam probao opet.
Moram da vam kažem jednu tajnu. Pođite sa mnom.
Imam da ti kažem jednu tajnu.
Hoćeš li da kreneš sa mnom?
Znaš li kako su ljudi davno čuvali tajne?
Našli bi drvo na planini, urezali bi rupu...
995... Polako sam počeo da sumnjam u sebe.
Razlog zbog kog nije odovorila je to što me nije volela.
Konačno sam shvatio da to ne kontrolišem. Još sam samo mogao...
da odustanem.
24. decembar 1968.
Zašto si me pozvao na večeru? Znaš li koliko ću para izgubiti?
Ružno je biti sam. Treba mi društvo.
To podrazumeva mene?
Dečko ti duže vreme nije pisao.
Rekla sam mu da ne piše. Beznadežno je.
Zašto to misliš? Idi, potraži ga. Ako to ne uradiš, biće beznadežno.
Moj otac nikad neće pristati.
Da si ti on, šta bi radio večeras?
Zašto ga ne pitaš? Imaš li njegov broj telefona?
Osetio sam se kao Deda Mraz. Odveo sam je u kancelariju...
i pustio da se čuje sa dečkom. Bio sam srećan...
jer je ona srećna. U stvari, zone 1224 do 1225...
su značile Badnje veče i Božić. Jednu noć pre Božića.
Ljudima treba malo više topline nego obično. Ja to nisam dobio.
Možda je tako i bolje.
10 sati kasnije
Shvatio sam...
to što android nije odgovorio nema veze sa njom, ili što ga ona ne voli...
nego... već je volela nekog drugog.
Uskoro potom je otišla u Japan. Dao sam joj kopiju priče "2047".
Nadam se da je pročitala.
100 sati kasnije
1000 sati kasnije
U ljubavi je važno vreme. Nije dovoljno upoznati pravu osobu.
Prerano ili prekasno.
Da živim na nekom drugom mestu, moja priča bi imala drugačiji kraj.
Moram da ti kažem nešto... -Da? Idem na par dana, daj mojoj ćerki kiriju.
Vratila se? -Mislio sam na moju mlađu ćerku.
Ideš na odmor? - Ne, u Japan. -Ali, ti mrziš Japan.
Jingven se udaje.
Čestitam. -Nisam bio siguran da li da idem.
Samo želim da bude srećna. -Pomozi mi da izaberem poklon.
Nema potrebe.
Htela je da te pita nešto. Pročitala je priču "2047"...
ali kraj joj je previše tužan. Pita da li možeš da ga izmeniš.
Videću šta mogu da učinim.
Jedan sat kasnije
10 sati kasnije
100 sati kasnije
Taksi!
I ja volim priče sa srećnim krajem. Ali ne znam to da napišem.
Pre nekoliko godina sam imao srećan kraj u rukama, ali sam ga ispustio.
Ne okreći mi leđa! -Je li on bio ovde?
I dalje je bila strašno ljubomorna. -Mislila sam da ga dobro znaš.
Samo smo se zabavljali. Kontroliši se!
Kada ne prihvatiš "ne" kao odgovor, i dalje imaš šanse.
18 meseci kasnije
Je li gosp. Čo tu?
Znam da nemam pravo da te pitam, ali kažu da treba neko da garantuje za mene.
Čovek koji angažuje devojke za klub kaže da zna...
tebe. Možeš li da pričaš sa njim?
Nema problema. Znam tog čoveka.
Videću ga za par dana. Zašto si izabrala Singapur?
Neću ovde više da ostajem. Razmišljala sam o tome.
Nemoj toliko da piješ. Ne izgledaš dobro.
Ne brini, neće me ubiti.
Došla sam ovde za Božić, jer sam mislila da ću te videti.
Zašto me prvo nisi pozvala? -Ne znam.
Došla sam impulsivno.
Ne znam zašto.
Odjednom si mi mnogo nedostajao.
Da, mi pijemo zajedno. Naravno da ću ti nedostajati.
U pravu si.
Pili smo zajedno.
Hajdemo.
Konobar, račun.
Gde si odsela? -U hotelu, mala soba...
Ali nije loše. -Videćemo se.
Ne, hvala. Tek sam se uselila. Nered je.
Pozvaću te kad počistim.
Idem ja prva.
Obuzela me je tuga kad sam video koliko se promenila. Poslednji Božić...
nisam bio u Hong Konu.
24. decembar 1969.
Jeste li videli g-đicu Su? -Ne.
Znate li gde je? -Verovatno u klubu.
Nisam hteo da provedem Božić u Hong Kongu, nego u Singapuru.
Čekao sam par dana, ali niko nije znao gde je.
Neki su mislili da je mrtva...
Ping i ja smo počeli da radimo u Singapuru 1963. Kad mi je život izgubio...
smisao, počeo sam da se kockam svaki dan.
Bilo mi je teško i samo jedna osoba mi je pomogla... profesionalni kockar.
Neki kažu da je varala. Uvek u crnom... zvali su je Crna Udovica.
Nosila je crnu rukavicu cele godine. Niko ne zna zašto.
Da li joj je ruka odsečena zbog varanja, pa nosi rukavicu da se ne vidi veštačka?
Niko nije znao.
Zašto nosiš tu rukavicu? -Navika.
Nisi odavde? -Iz Pnom Pena sam.
Ja sam upravo došao iz Kambodže.
Šta si radio tamo? -Poslale su me novine.
Ti si novinar. -Ne više.
Zašto?
Sad sam konsultant, pola plate, a nema skoro ništa da se radi.
Zašto provodiš toliko vremena u kazinu?
Trebaju mi pare da se vratim u Hong Kong.
Jesi li mnogo izgubio? -Par hiljada.
Kad si neraspoložen, nikad nećeš dobiti.
Nisam ni očekivao, nego samo da se vratim na nulu.
Ako ti je išta ostalo, mogu da ti pomognem.
Pod jednim uslovom. Kad dobiješ pare nazad, prestani sa kockom.
Ja uzimam 10% od bilo čega što ti osvojim.
Razmisli.
Šta joj koristi tako mali procenat? Kasnije smo se vratili u kazino.
Jeli smo pored železničke stanice. Vratila je sve moje pare.
Hvala.
Ne zahvaljuj mi, tvoje su.
Ako ti zatrebam sutra, biću ovde posle večere.
I dalje ti ne znam ime.
Su Lizen.
Pre par godina sam se zaljubio u ženu jednog čoveka, istog imena.
Zbog nje sam otišao u Singapur. Sanjao sam da upoznam opet Su Lizen.
Pričao sam joj mnogo o onoj prvoj Su Lizen. - Tajna...
ali tračevi su se proširili brzo. Onda smo otišli u hotel.
Uzeli smo sobu "2046". Kada sad pomislim na to, liči mi na san.
Mnogo si je voleo?
To je istorija. Da promenimo temu.
Čime si se ti bavila pre?
Hoćeš da znaš više o meni?
Igraćemo manja-veća. Ako pobediš sve ću ti reći.
Njena prošlost je bila kao ta ruka u rukavici. Misterija bez rešenja.
Od svih muškaraca koje sam upoznala, ti si najfiniji.
Već mi nedostaješ.
Zašto nećeš sa mnom?
Zar nisi obećao da nećeš to da pitaš?
Zagrli me.
Možda prođu godine pre nego što se opet vidimo.
Te noći smo se poslednji put videli. Rekao sam joj... - Čuvaj se.
Možda jednog dana pobegneš od svoje prošlosti. Onda me potraži.
Sad mi je jasno da ono što sam joj rekao, u stvari, važi za mene.
U ljubavi nema zamene. Ne mogu da osetim sa njom kao sa prvom Su Lizen.
Ja to nisam razumeo, ali siguran sam da ona jeste.
Kada božur cveta...
on stoji visok i onda odlazi.
Da li misli "da" ili "ne"? -Hoćeš da me napiješ?
Dobro piješ! Pijmo! Dokle god možemo.
Ako nešto ostane, dovrši to kad dođeš sledeći put.
Moram da te zamolim nešto. Uzmi ovaj novac.
Zašto? - Znam da si pozajmio od prijatelja za moju avionsku kartu.
Vrati mu dug. Ako preostane, plati i moju kiriju.
Odakle ti toliko novca? -Stara mušterija.
Uvek mi je bio naklonjen. Lepo se ponaša prema meni.
Ali je previše star, pa nisam obraćala pažnju.
Juče sam naletela na njega. Insistirao je da me časti večerom.
Trebao mi je novac, pa sam otišla.
Rekla sam mu da mi treba novac, a on je rekao da uzmem koliko mi treba.
Rekla sam da mi treba 5000 dolara. Prvo sam htela da štedim za Singapur.
Ali sad ga koristim.
Ne budi smešna. I dalje si mlada, imaš izgleda.
Mojim prijateljima još ne treba novac koji sam pozajmio.
Zato ga zadrži.
Vratićeš mi kasnije.
Zašto si tako dobar prema meni? - Možda je to sudbina.
Šteta što nije potrajalo, volela bih da je potrajalo.
Na budi takva. Častiću te večerom.
Konobar, račun. -Pusti mene.
Ti si previše dobar. Dovoljno si potrošio vremena i novca na mene.
Ne želim previše da ti dugujem.
Moram da telefoniram. Plati račun, ja ću biti napolju.
Hoćeš da uđeš? -Ne, hvala.
Odmori se. Vidimo se sutra na aerodromu.
Nemoj, molim te. Biću mnogo tužna ako budeš tamo.
Čuvaj se dobro.
Zašto ne može da bude kao što je bilo pre?
Nemoj da ideš, molim te. Ostani sa mnom večeras.
Dozvoli da te pozajmim. -Da li se sećaš?
Jednom si me pitala da li ima išta što ti ne bih pozajmio.
Mnogo sam razmišljao o tome, i sada znam.
Postoji jedna stvar koju nikome ne bih pozajmio.
Koliko se sećam, tad smo se poslednji put videli.
Nisam je video posle te noći.
Zašto ne može da bude kao što je bilo pre?
Nije se okrenuo. Kao da se ukrcao na veoma dugačak voz...
koji vodi ka dremljivoj budućnosti, kroz nedokučivu noć.
Svi koji idu u "2046" imaju iste namere. Da se sete zaboravljenog.
Jer u "2046" se nikad ništa ne menja.
Niko ne zna da li je to istina, jer se niko nikad ne vrati.
K R A J Prevod & obrada : rajans21