Digitálně upraveno pro DVD. Titulky vyrobeny leptáním, (c)Milan Kučera, 2002
Ve středověku se zrodil sport.
Populární mezi šlechtici i venkovany,
ačkoliv pouze urození rytíři mohli soutěžit.
Byly to rytířské turnaje.
Pro jednoho z rytířů, někdejšího šampióna,
to byl konec.
Ale pro jeho zbrojnoše Williama
to byl teprve začátek.
Pomůžeme mu?
Musí se ukázat do dvou minut. Jinak ztratí zápas.
Půjč mi to.
Pravý. Levý.
-Je mrtvý. -Co?
Vede o tři body po dvou nájezdech.
Pokud sir Ector nespadne z koně, vyhrajeme.
Je mrtvý.
-Co tím myslíš? -Jeho jiskra života je v háji.
Duch odešel, ale jeho zápach zůstal.
-Stačí ti ta odpověd´? -Ne, ne, ne.
Ne, on spí. Vzbud´ ho.
Nejedl jsem tři dny!
To nikdo z nás!
-Přivedeme kněze. -Ne, není mrtvý!
Vstávej! No tak!
Ty zatracenej mizero!
Rolande.
Sir Ector se musí okamžitě ohlásit, nebo prohraje turnaj.
Už jede.
Nejedl jsem tři dny!
Tři dny! Co tys jedl, kámo?!
Kdybys nebyl mrtvý, zabil bych tě!
Pojedu místo něho.
Svlékni mu brnění. Pojedu za něho.
Wate, přestaň ho kopat! Jedu místo něho. Pomoz mi.
Pod jakým jménem?
Williame Thatchere, řekni, pod jakým jménem.
Nejseš sir William.
Ani hrabě, vévoda nebo král William.
Já vím.
Na turnaj musíš mít urozený původ.
To je detail. Chceš jíst nebo ne?
Až na to šlechta přijde, tak za to zaplatíš.
Modli se, at´ se to nestane.
PŘÍBĚH RYTÍŘE
Hledí.
Máme zpoždění.
Stav je 3:0 ve prospěch sira Ectora.
Lord Philip z Aragonu.
Připraven?
Sire Ectore. Připraven?
Už jsem soupeřil se sirem Ectorem.
Byls jen jeho terč. Nikdy jsi ho nezasáhl.
-To je detail. -Drž se na koni.
Potřebuje 3 body. Musel by tě shodit z koně.
Vím, jak zabodovat, Rolande.
Celý život čekám na tuhle chvíli.
Až se sir Ector umlátí k smrti?
Drž to pořádně.
Drž to pořádně!
Williame, jsi živý?
-Vyhráli jsme! Vyhráli! -Slyšíš?
Nech mě! Williame, slyšíš mě?
Vyhráli jsme!
Dýchá. Dýchá!
Sire Ectore.
Sundejte si helmu.
Pane, poslední úder mi ji namáčkl na hlavu.
Říká, že poslední úder...
Představuji vám vítěze, pane.
Dvacet.
Ne, deset.
-Patnáct. -Dohodnuto.
Dobře. Sbohem.
Patnáct stříbrných florinů. Tohle nevzal.
Pět pro Williama.
Pět pro Wata. Pět pro Rolanda, který jede domů do Anglie.
Přímo do hospody. Na úhoře, plísňový sýr
a vratičový koláč s mátovým krémem.
Dokážeme to.
Už se tak stalo. Máš v ruce stříbrný.
Ne, myslím, že bychom mohli být šampióny.
Dejte sem ty mince.
Dejte mi ty mince.
Jedna pro tebe.
A jedna pro tebe.
A zbývá 1 3.
To je 1 3 na trénink a výstroj.
Turnaj v Rouenu je za měsíc.
Rozdělíme si větší cenu.
Za měsíc budeme na cestě ke slávě a bohatství.
Nebo budem ležet ve škarpě. Williame, chci jet domů.
Vratičový koláče. Telecí koule. Vezmu si svých pět.
Počkej.
Jdeš špatným směrem!
Neumíš se utkat.
Chce to kuráž zasadit úder. Kuráž já mám.
A techniku? Mám měsíc, abych se ji naučil.
A řekni mi, kdo je lepší s mečem než já.
-Při tréninku. -A nemáš šlechtický původ.
Tak budeme lhát.
Jak se vlastně šlechta stala šlechtou?
Získali to hrotem meče. Já to udělám s kopím.
-S tupým kopím. -To je jedno, Wate.
Člověk dokáže změnit svůj osud. Svůj život neprožiju nazmar.
Tohle je nazmar. A tam nás dovede sláva.
Jsme obyčejní lidé. Slávy a bohatství nikdy nedosáhneme.
Ale plný žaludek? To se splnit může.
Když mi vezmete peníze, můžete jít do Anglie.
Jinak půjdete se mnou.
Vidíte? Na penězích nezáleží.
Vidíš můj hlad?!
-Vidíš?! -Na to kašlu, Wate!
Rolande, prosím.
Se 1 3 stříbrnými dokážou tři muži změnit svůj osud.
Bůh při tobě, Williame.
Já vím. Kdo jiný?
Smůla.
-Myslím, že se horší. -Horší se.
Změna.
Sláva a bohatství!
Je to nebezpečný.
Rychleji! Pořádně těma nohama!
Rychle, Rolande. Rychleji!
-Minul jsi to. -Zkoušels to mockrát.
To znamená, že to musíme zkusit znovu.
No tak.
No tak, poníci.
Na něj.
Rychleji. Balanc.
Ne, pomaleji. Tahejte souměrně.
Mám to! Podívejte!
Každou chvíli.
-Jo, lepší. -Hezký.
-Ted´ mám jet já. -Ne.
Ještě nejsme u značky. A neměl bys jet.
Jak by vypadalo, kdyby můj zbrojnoš jel a já šel?
Na to kašlu! Je řada na mně!
Možná by neměl jet nikdo. Ten kůň není, co býval.
Fajn.
Dobré ráno.
Ahoj.
Co děláš?
Plahočím se.
Plahočím se pomalým, unaveným,
ale rozhodným krokem muže, kterému nic nezbylo
kromě odhodlání nedat se.
Byl jsi okraden?
Zajímavá otázka. Ano.
A zároveň musím říci rozhodné ´´ ne.´´
Jde spíše o nedobrovolnou chudobu.
Na druhou stranu, plahočení představuje pýchu.
Pýchu, oddanost a víru v Boha všemohoucího.
Prosím, Bože, vysvobod´ mě od mého
utrpení.
Kdo jsi?
Lilium inter spinas.
Lilie mezi bodláky.
Jsem Geoffrey Chaucer. Píšu hry.
Chaucer?
Spisovatel?
-Cože? -´´ Cože?´´ Spisovatel.
Píšu inkoustem na pergamen. Za penny naškrábu cokoliv.
Předvolání, dekrety, edikty, šlechtické rodokmeny.
Dokážu napsat i báseň, když mě políbí můza.
Asi jste četli mé dílo Kniha o vévodkyni.
Byla to alegorie.
Nezazlíváme ti to. Každý se rozhoduje za sebe.
Říkal jsi šlechtické rodokmeny?
Ano. Říkal.
A vy jste, pánové?
Sir Ulrich von Lichtenstein z Gelderlandu.
Tohle jsou moji oddaní zbrojnoši Delves z Dodgingtonu
a Fowlehurst z Crewe.
Já jsem Richard Lví Srdce. Těší mě.
Ne, Karel Veliký! Jan Křtitel!
Dobře!
Drž jazyk, nebo o něj přijdeš.
Ted´ vidíte, že vám věřím,
sire Ulrichu.
Děkuji, Geoffe.
Ještě něco, pane Naháči, nebo můžeme jít dál?
-Na turnaj? -Tohle je cesta do Rouenu.
To se ještě uvidí. V Rouenu zpřísňují podmínky.
Čtyři generace předků z obou stran musí být šlechtici.
Musí být předložen šlechtický rodokmen.
Poslyšte, oblečte mě,
obujte, dejte mi něco k jídlu a já vám napíšu rodokmen.
Ne.
-Šlechtický rodokmen. -Potřebujeme ho.
-Já to zařídím. -Bud´ milý.
Milý, milý, milý.
Dobře.
Podraz nás, a já tě tak zřídím,
že z tebe budou lítat vnitřnosti.
Bude tě to bolet.
Strašně bolet.
Turnajové pole Rouen
Představuji sira Ulricha, jehož děd byl Shilhard von Rechberg,
syn vévody Guelpha ze Saxonu, syn Ghibellinse syn Wendishe.
-Wendish zdědil léno... -To bude stačit.
Šest generací je víc než dost. Ukaž mi rodokmen.
V kterých soutěžích bude lord Ulrich bojovat.
Nejdříve se utká s lordem Mortimerem.
Děkuji mnohokrát.
Nemůžu tomu uvěřit. Dokázals to, Chaucere.
Díky. Netušil jsem, že máme šanci.
Není zač, Williame.
Jestli ti to nevadí, zůstanu poblíž.
Bud´ mým heroldem, dostaneš část výhry.
Dobře. Jestli ti to nevadí, jdu zkusit svoje štěstí.
Přicházím z Cheapside
Hledat své štěstí
Přeplul jsem řeku Temži
Zjejí vody se kouřilo
Tam jsem potkal pěkné děvče
Jmenovala se Nell
Korbel se rýmuje s Nell.
Promluvíte se mnou?
Abych promluvila.
Sire, jsem vázána mlčením.
Chci vás slyšet, i kdyby mě to stálo uši.
To je dobře, protože nechci v životě ticho.
Jak se jmenujete?
-Být šeredná, oslovil byste mě? -Ano!
Vlastně ne. Chci říci...
Znesvěcuješ stánek Boží!
Jak se jmenujete?
A nač vám bude mé jméno, sire Lovče?
Říkejte mi liška, nebot´ tou pro vás jsem.
Budete liška, dokud nezjistím vaše jméno, vy jedna liško.
Je to hezký lovec. To musím říci.
Vás to nešokuje, dámy?
Jistě, můj pane.
Smála jsem se jen proto, abych zakryla pláč.
Krása je prokletí.
Modli se, at´ zestárneš.
At´ tvá krása uvadne, abys lépe sloužila Bohu.
Modlím se, pane. Modlím se za to stále.
Proč jsi mi, Bože, dal takovou tvář?
Bůh má své důvody, které nemusíme znát.
Ten je krásný.
Sir Ulrich von Lichtenstein
poráží lorda Rogera Mortimera.
Budou si myslet, že jsem ještě nezlomil kopí.
-Nezlomil! -Ulrich zlomil tisíce kopí.
Pojd´. Jsi očekáván na mečovém poli.
Mám volný brnění.
Nemůžu odrazit rány shora.
Ted´ to nespravíme. Není na to čas.
Neměl jsem jít do dvou soutěží. Ani si nevydechnu.
-Z meče se odhlásím. -S mečem jsi nejlepší.
Ale ceny a prestiž je větší v turnaji.
Ulrich von Lichtenstein? Jsem posel Šimon.
Jdu pozdě na klání s mečem.
Musím vás zdržet kvůli vašemu heroldovi.
Neokradli tě.
Mám problém s hazardem.
Nemůžu si pomoci.
A tyhle lidi
z člověka doslova strhnou šaty.
Co máme udělat?
Ujistil nás, že vy, jeho pán, zaplatíte.
A kdo jsi ty?
Petr. Jsem odpustkář
a nákupčí náboženských relikvií.
Kolik dluží?
Deset zlatých florinů.
Ty zatracenej mizero!
-Bolest! Budeš trpět! -Zastavte ho!
Wate, nech ho být!
Co bys s ním udělal, kdybych odmítl?
My, ve jménu Božím,
ho svlékneme z kůže, aby pochopil,
že hazard je hřích.
No tak.
Prosím.
Prosím, pomůžete mi, sire Ulrichu?
Slibuji, že nebudete litovat.
Nemám peníze.
Pust´te ho
a vrat´te mu jeho šaty.
A peníze dostanete.
Dobře.
Lhal jsi.
Ano, lhal jsem. Jsem spisovatel. Podávám pravdivý obraz!
Lord Ulrich von Lichtenstein, syn...
-Pozdě. Už byl ohlášen. -Fajn.
Deset zásahů mečem. Sir Ulrich se brání první.
Zásah!
Nenech se zasáhnout!
Drž hubu!
Dva zásahy pro sira Waltera Loringa!
Sir Ulrich útočí!
-Jseš na řadě! -Do toho!
Zásah!
Já ho to učil! Já!
Sir Ulrich vítězí!
Ano!
Pohled´te na lorda Ulricha! Skála! Tvrdý muž!
Mihá se jako ničivý vítr!
Daleko od domova usiluje o čest a slávu!
Jsme unešeni jeho bouřlivostí!
Jo!
-Jsi vítěz. -V meči.
Nejsme tu snad proto? Pojd´.
Chcete se ho dotknout?
Měli jsme šetřit peníze na kováře.
Teď nemůžu zaplatit,
-ale slibuju, že zaplatím, jen... -Ne! Peníze.
-Promiň. -Nejdřív peníze, ne sliby.
Jděte.
Promiňte, pane.
Zkuste to tamhle.
Žena?
Žebráci si nemůžou vybírat, pane.
Díky.
-Promiň. -Nedělám zadarmo.
-Nemůžu se utkat s rozbitým brněním. -To je tvůj problém.
Každá kapka potu má svou cenu.
Přesně tak. Říkali, že jsem hlupák, když se ptám.
-Kdo? -Ostatní kováři.
Říkali, že to neumím, protože jsem žena?
Prý jsi dobrá na podkovy, ne na brnění.
Nikdo nenamítal, že jsi žena.
Maso! Víno!
Lady, vyhraju turnaj pro vás.
Ne! Já ho vyhraju.
Toto je hrabě Adhemar,
vítěz turnaje ve Francii a šampión ze Saint Emilion.
Je úchvatné stát před nejkrásnější ženou křest´anského světa.
Jen předstíráte boj, hrabě Adhemare, nebo vedete i skutečný?
Jsem velitel svobodných družin. Má armáda je v jižní Francii.
Geoffe, to je ona.
-Williame, míříš moc vysoko. -Nevím, kam jinam mířit.
-Soustřed´ se. -Co bych jí měl říci?
Co si myslíte o turnaji?
Je velmi tvrdý.
A nerozumím pravidlům.
Pak vás poučím.
Souboj je na tři kopí.
Jeden bod je za zasažení kopím mezi pasem a krkem.
Dva body za zasažení helmy. To je obtížné.
Helma se může uhnout. Většina úderů se po ní sveze.
Tři body jsou za sražení jezdce na zem.
A pokud se to povede, vyhráváte jeho koně.
Umírají muži při turnaji?
Kopí jsou zakončena korunkou, což je otupuje.
Ale nehody se stávají.
Já sám, Jocelyn, jsem nikdy nespadl.
Ani já ne.
Vaše jméno, lady.
Pořád ho chci slyšet.
Jste vytrvalý, sire.
Andělé asi nemají jména. Jen krásné tváře.
A vy jste?
Já jsem, hm...
Vy jste zapomněl?
Nebo se jmenujete sir ´´ Hm´´?
Ulrich von Lichtenstein z Gelderlandu.
To stejně zapomenu. Je to dlouhé.
-Vaše brnění, pane. -Co je s ním?
Jak stylové, že nosíte starožitnost. Vyhrajete-li, bude to nová móda.
Můj děd ho zase bude moci nosit na veřejnosti.
A ten štít. Jak zvláštní.
Jeden z těch chudých rytířů, trochu lepší než zbrojnoš.
... druhý syn
sira Wallace Percivala, třetího hraběte z Warwicku.
Moji páni, mé dámy,
je mi ctí vám představit mého pána,
sira Thomase Colvilla.
Jsi dobrý.
Velmi dobrý.
Páni,
dámy
i ti, co nesedíte na polštáři.
Dnes
jste si všichni rovni.
Nebot´ jste všichni stejně poctěni.
Mám tu čest,
výsadu a potěšení
vám představit rytíře zplozeného rytíři.
Rytíře, jehož rodokmen sahá
až za Karla Velikého.
Poprvé jsem ho potkal
na hoře blízko Jeruzaléma,
kde se modlil k Bohu
a žádal o odpuštění pro saracénskou krev,
která potřísnila jeho meč.
Znovu mě naplnil úžasem v ltálii,
když zachránil osiřelou dívku
před znásilněním jejím krutým strýcem.
V Řecku
strávil rok v tichu,
aby lépe porozuměl, jak zní
šepot.
Bez dalšího vychvalování a dalších okolků
vám představuji hledače klidu,
ochránce italské nevinnosti,
vyznavače našeho Boha, jedinečného
sira Ulricha von Lichtenstein!
Děkuji! Budu tady celý týden.
Tohle bylo jiné.
Je čas oslavit naši odlišnost.
Možná ne na veřejnosti.
Seš...
Jo, jsem si vědom, že mi hrozí nakopání.
To jo. Jo.
Já získal jejich pozornost. Ty získej srdce.
Velmi dobře.
-Dívala se? Geoffe. -Co?
-Viděla mě? -Ano, viděla.
-Viděla, jak mě zasáhli? -Ano.
-Měla strach? -Vytřeštila oči. Hrozně.
Colville má perfektní techniku. Ještě jsem ho neviděl.
Já také ne.
Ale tenhle Lichtenstein.
Má jen základní techniku. Žádný styl.
Nemá strach.
Nemá strach? Jak to?
Štěrbina v hledí je úzká, ale mohou tam vniknout třísky.
Většinou zvednou bradu v posledním okamžiku.
Ztratíte soupeře z dohledu, ale ochráníte si oči. Ulrich ne.
Nespustí ze soupeře oči.
Opravdový lovec.
Sire Ulrichu,
končím.
Ještě jsem se nikdy nevzdal.
Chci si zachovat svoji čest nedotčenou.
Remíza. A Colville je zraněn.
Colville končí. Ulrich postupuje.
Proč ho Ulrich nedorazil?
Má slitování.
Ukazuje svoji slabost. A to slitování je.
Williame, jdi spát.
Nemůžu.
Láska mi dala křídla a ted´ musím létat.
Nemůžu to vysvětlit.
-Cítím se jako básník. -Možná se cítíš jako básník,
ale mluvíš jako idiot.
-Ani neznáš její jméno. -Její jméno?
Je to Afrodita.
Kalypsa. Venuše. Vyber si.
Ženy oslabují srdce.
Bez srdce nemůžeš zvítězit.
-Ale její oči... -Soustřed´ se.
Vratičový koláče!
Hrabě Adhemar posílá vzkaz.
Říká, že pro tebe vyhraje turnaj.
Vyhrál jich mnoho. Vyhrává pro sebe a pro svou čest.
Nevyhrává je pro mě.
Přeje si s tebou zase mluvit.
Neposlouchá, co říkám.
Adhemar chce, aby ženy mlčely.
Chceš, aby sir Ulrich vyhrál pro tebe turnaj?
Ne.
A on je jediný rytíř, který to neslíbil.
Sir Ulrich von Lichtenstein.
Může mít moje srdce.
Adhemar! Adhemar!
Nádhera.
Ještě jsem ho nikdy neviděl prohrát.
Ne, ale poraz ho a uvidíš to.
Můj pane.
Sire Ulrichu.
Christiana.
-Má paní chce, abyste si vzal tohle. -Jistě.
Také vám vzkazuje,
že se jmenuje Jocelyn.
-Au revoir. -Au revoir.
Jocelyn.
Soustřed´ se.
Nemůžu dýchat.
Vůbec žádný styl.
Ani pořádný úder.
-Má údery jako kladivo. Úžasný. -Ale není dokonalý. Míří vysoko.
Uhni ramenem dozadu, bude mířit doprava.
Ale když doleva, bude po mně.
Neříkám, že to není hazard.
Ulrich! Ulrich!
Williame?
Williame, tady.
Pojd´ sem.
Jednoho dne budu rytíř.
Syn doškáře? Rytířem?
To bys musel dokázat změnit osud.
A to se dá, otče?
-Může člověk změnit osud? -Ano, Williame.
Když hodně věří, dokáže cokoliv.
Pojd´ sem.
Pořádně se seber, Ulrichu.
Utkáme se, až toho budeš hoden.
Nakopu ti zadek!
Dobře, můj pane! Dobře.
-Ty bastarde! -Běž za Ulrichem.
Běž za Ulrichem.
Velmi dobře, můj pane.
Skvělé vítězství.
Má paní, to je zřejmě vaše.
Vítěz s kopím
Pandolfo Malatesta.
Vítěz s mečem Ulrich von Lichtenstein.
A nakonec vítěz klání a šampión turnaje
Adhemar, hrabě z Anjou.
Adhemar! Adhemar!
Představuji vám vítěze.
Příště se na mě budeš dívat z leže na zádech.
Byl jsi změřen, byl jsi zvážen
a shledán nedostatečným.
Vyhrávej dál v meči.
-To nechci. -Jde ti nejlíp.
Ne. Vítěz turnaje, nebo nic.
Deset florinů. To by mělo stačit.
Dnes šestky a sedmičky, Chaucere. Budeš mít štěstí?
-Máš dost oblečení? -Zmizte. S vámi jsem skončil.
Kromě mé pomsty.
Co ty nám asi můžeš udělat?
Vykuchám vás v románu.
Do poslední nitky, každou charakterovou vadu.
Já byl nahý jeden den. Vy budete nazí na věčnost.
Mám pocit, že se ještě sejdeme.
Tady, vezmi si, co ti dlužíme.
Brnění, co nosíš, nebylo dělané pro tebe, že?
No a?
Udělám ti brnění, které nebudeš cítit.
Za kolik?
Vezmi mě do Paříže.
Cestujeme sami. Vezmi si zlato a běž.
-Vemte si, co chcete. Balíme. -Proč odcházíme tak brzy?
Příští turnaj je za týden. Půjdeme pěšky a ušetříme koně.
Musíš na banket. Půjdeš tam a budeš tancovat.
Aby se mi Adhemar zase smál? Ne!
-Ano! -Ne!
Má paní chce vědět, jakou barvu tuniky bude pán mít.
-Tuniky? -Ano, chce se obléknout podle něho.
Bohužel musíme sdělit vaší paní, že se nezúčastní...
-Herolde, neodpovídej za mě! -Ano, pane.
Odpověz jí.
Jakou budu mít barvu tuniky?
Zelenou.
Obroubenou
světle zeleně
s dřevěnými
sponkami.
Řeknu to mé paní.
-To je pohroma! -Ne, to bude docela pěkná tunika.
To není pohroma, Rolande.
Neumím tancovat.
A raz a dva a tři a čtyři.
Tvá ruka musí být lehká jako ptáček na větvi.
A raz a dva a tři a čtyři.
A Wat nevede, nechá se vést jako dívka.
A raz a dva
a otočka, otočka.
A raz a dva a pořád to pleteš.
A raz a dva a tři a čtyři.
Můžeš mě mlátit celý den, protože mlátíš jako co?
Jako holka.
-Stačí! -Zpátky! Wate, klid!
-On si začal. -Je citlivý!
Ty to umíš líp?
-Jistě. -Tak nám to ukaž.
Ne.
Když vynakládám tolik úsilí, měl bys ji pěkně poprosit.
Promiň, Kate.
Ukázala bys nám, jak máme tancovat?
-Prosím. -Prosím.
A raz a dva, tři a čtyři.
Pět, šest, sedm, změna partnera.
A raz, dva, tři, čtyři,
pět, šest, sedm.
Polonéza. A raz...
Takhle nosíš vlasy?
A jde to jinak?
Sire Ulrichu, vypadáte fantasticky.
Jocelyn, vypadáte...
Vy mi
připomínáte bibli.
Když Bůh zastavil slunce, aby měl Joshua čas porazit Amority.
Nerozumím.
Kdybych tak mohl Boha požádat,
aby zastavil měsíc.
Aby tato noc
a vaše krása
trvala věčně.
Co chcete tancovat? Kurantu?
Nebo jiný tanec?
Sire Ulrichu.
Proč nám neukážete, co se tančí u vás?
Ukažte nám tanec z Gelderlandu.
Ano. Z Gelderlandu.
Je to hodně jako farandola,
ale s několika rozdíly.
Pokloníte se.
A pak,
a...
Na místa.
Tak co?
-Nevím. Moc malé, moc lehké. -Rozdrtí ho. Zabijou.
Ne. Znám nový způsob tavení oceli. Je lehčí,
ale stejně silná.
Co je tohle?
Moje značka, kdyby se někomu jinému brnění líbilo.
Otoč se a předkloň. Vyzkoušej to.
-Ale jednou mě zasáhnou. -A pak zemře.
Máš aspoň odvahu to vyzkoušet?
Seš v pořádku?
Nic jsem necítil.
Turnajové pole Lagny-sur-Marne
-Kdo je ten rytíř? -Piers Courtenay.
Letos třikrát zvýšil daně, aby zaplatil turnaj.
Jeho lid hladoví a on sedí na banketu.
To je asi pravda.
Ulrich! Ulrich!
Ulrich von Lichtenstein.
Hrabě Adhemar,
syn Philippa de Vitry,
syn Gillese,
velitel svobodných družin,
obránce svého enormního mužství,
zářný příklad rytířství
a sektu.
Dobrá práce!
Bravo!
Sledujte každý pohyb Adhemara. Najdeme slabiny.
Colville vypadá dobře.
...můj pán,
druhý syn sira Wallace Percivala.
Mám tu čest...
Mám tu čest vám představit...
Je to Edward, pane. Jsou si jisti.
...proslulý sir Thomas Colville!
Adhemar odstoupil.
Takhle odstoupit znamená jen jedno.
Královskou krev.
Uvidím, co se dá zjistit.
Spustit vlajku.
Ne, ne. Ještě ne. Poslyšte.
Hudebníci, znělku.
-Musím promluvit s pánem. -Tak jdi.
Let´ jako vítr.
Počkat! Počkat!
Colville je Edward, budoucí král Anglie.
Je v přestrojení, aby mohl soutěžit.
Nikdy s nikým neprohrál a není město, co by nedobyl.
Jsme Angličané! Víme, kdo je!
-Musíš odstoupit. Řekni jim, Geoffe. -Určitě!
Kopí.
Dej mi kopí.
Kopí!
Panebože.
Nerozhodně.
Šílíš? Ohrožuješ člena královské rodiny.
Ohrožuje se sám.
Dobře, sire Ulrichu, jako v Rouenu.
Vy též, princi Edwarde.
-Poznal jste mě? -Ano.
Neodstoupil jste?
-To nemám v povaze. -Ani já ne.
l když se to stává.
Ano, stává.
-Hodně štěstí. -Vám také.
Vítěz klání a šampión turnaje
Ulrich von Lichtenstein.
-Roztavte to, prodejte, cokoliv. -Ano, výsosti.
Jsi šampión!
Ne, dokud neporazím Adhemara. On odstoupil.
Sire Ulrichu.
-Řekněte mi, co si dnes vezmete. -Nic.
Způsobí to senzaci, oblečeme-li se stejně.
Ještě vás to oblékání baví?
Ona má na mysli svlékání.
Květina je tak hezká jako je její květ, ne?
Květina není k ničemu.
Vážně?
Květina se nedá jíst. Nezahřeje.
A růže také nikdy neshodila muže z koně, že?
Jste hloupá holka, víte to?
Lepší hloupá holka s květinou, než hlupák s koněm a tyčí.
Sbohem.
Říká se tomu kopí.
Rozumíš?
Bordeaux
-Mám vzkaz. -Co?
Adhemar byl povolán ke svobodným družinám.
Edward to rozkázal. Bude pryč celou sezónu.
Nejdřív Jocelyn a ted´ Adhemar.
Výborně.
Jo, výborně.
Jižní fronta Bitva o Poitiers
Výsledky turnajů, pane.
Ulrich.
-Geoffe. -Williame.
Potřebuju napsat dopis.
´´ Drahá Jocelyn.´´ Ne. ´´ Má nejdražší.´´
To je lepší.
´´ Chybíte mi.´´
Co se děje?
Je to jen na tobě. Je to tvůj pohřeb, teda dopis.
-Napiš jí něco o prsou. -Že ti chybí.
Její prsa?
To bys mohl, ale já bych se díval výše.
Že mi chybí její krk?
Ještě výše. Směrem k nebi.
Měsíc. Její prsa nebyla tak působivá.
Měsíc? Měsíc.
´´Je hrozné pomyslet,
že jsem Vás měsíc neviděl.
Viděl jsem měsíc v první čtvrti, ale ne Vás.
Viděl jsem západy a východy slunce, ale ne Vaši krásnou tvář.´´
To je moc dobrý.
Znal jsem jednu holku.
Zlomila mi srdce. Říkal jsem...
´´Střepy mého zlomeného srdce by prošly okem jehly. ´´
Píše, jako bych zemřela.
Ano, madam. On také umírá.
Kdysi vařila pro vévodu z Yorku.
Chybí mi, jako slunci chybí květina.
´´Chybíte mi, jako slunci chybí květina. ´´
´´Jako slunci chybí květina v hluboké zimě.
Namísto doteku zářivých paprsků
mé srdce ztuhlo v ledovec, ve kterém jsem uvězněn, odloučen od Vás.´´
´´Příští turnaj je v Paříži. ´´
´´ Bude prázdný a chladný, když tam nebudete.´´
To se mi líbí.
A ted´ zakončení.
S ´´ nadějí.´´
Láska by měla končit nadějí.
Můj manžel, at´ odpočívá v pokoji,
řekl něco, co nikdy nezapomenu.
´´ Naděje mě vede...´´
´´Vede mě dnem a zvláště pak nocí. ´´
´´ Naděje, že potom, co se rozloučíme,
Vás ještě uvidím.´´
A zakonči to.
´´S veškerou láskou, kterou k Vám chovám, William.´´
Myslíš ´´ Ulrich.´´
´´S veškerou láskou, kterou k Vám chovám,
zůstávám Váš
rytíř Vašeho srdce.´´
Můj pán doufá, že mu pošlete odpověd´.
Paříž
První zakokrhání! Nezapřu ho. Druhé! Nezapřu. Třetí!
Zapřu ho.
Po třetím ho zapřel!
Adhemar tu není.
Wate.
Řekni, viděl jsi ji? Četla ten dopis?
Ano.
A?
Jede do Paříže!
Dala ti nějakou odpověd´? Dopis? Něco?
Poslala mi něco? Poslala.
No, víš...
Tak co je to? Dej mi to.
Ano!
Jo!
Ona... Protože je... To znamená... Jo!
Padesát.
Hezký kulatý číslo.
Omluvte mě.
Sázejí se, že Francouz, ne sir Ulrich, vyhraje turnaj.
Ale sázka je 50 florinů.
-To je vše, co máme. -l kdyby to bylo 60.
Ulrich proti všem Francouzům zde?
Vyhrál čtyři turnaje za sebou. A Adhemar tu není.
Prohlížel jsem štíty. John Beaumont je tu.
Hrabě Theobald, Philip z Burgundska. Francouzská elita.
Angličané nevyhrají
tenhle francouzský turnaj.
Anglický nohy jsou vratký na francouzský půdě.
Sklapni, jo?!
Rolande, je to dobrá sázka. Vyhrajeme a koupím si hospodu.
-Mohl bych jen psát. -A pro mě kovárnu.
A protože francouzské víno je příliš pro anglické žaludky.
Poslyš, asi tě brzy nakopu, kámo. Přísahám, Quasimodo!
Já chci jen domů a na tu cestu mám stokrát.
A nejdůležitější je, že sám papež je Francouz!
Papež je možná Francouz, ale Ježíš je Angličan.
Neprohraje, když tam bude princezna.
Je blonďák! Je nejlepší!
Utká se s tebou v turnaji! Lichtenstein! Lichtenstein!
Je blonďák! Všechny porazí! Z Gelderlandu přichází!
Z Gelderlandu!
-Myslíš, že přijde? -Jako, že slunce vyjde.
Máte ráda katedrály.
Chodím sem ke zpovědi.
A obdivovat sklo.
Plnost barev v ponurém, šedivém světě.
Nemyslíte?
Je to nádhera.
Totéž si myslím o vašem dopise.
Mluvte se mnou.
Zarecitujte.
Vyhraju pro vás turnaj.
Prosím?
Vaším jménem vyhraju turnaj. Porazím pro vás každého rytíře.
Vaše krása se bude odrážet v síle mé paže a slabinách mého koně.
Páni.
Opravdu?
Ve slabinách?
Chci slyšet báseň, Ulrichu.
Nejsem připraven.
Já ano. Proč musí žena skákat podle mužského rozvrhu?
Den muže je plnější
a na svůj čas má vyšší nároky.
-Opravdu? -Ano.
Možná.
Ne?
Vyžaduji poezii
a to tehdy, když chci. A chci ji hned.
Vaše ňadra
jsou pod vaším krkem...
Jocelyn, jak mám dokázat svou lásku? Jak?
-Ptáte se vážně? -Ano.
Chcete-li dokázat svou lásku,
-udělejte to nejhorší. -Nejhorší?
Co tím myslíte?
Místo, abyste mě poctil svou výhrou,
jednejte proti své povaze a ved´te si špatně.
-Špatně? -Prohrajte.
Prohra prokáže mou neschopnost.
Ne. Prohra je lepší zkouškou vaší lásky.
Prohra by popřela vaši sebelásku.
Ukázala by oddanost tomu, koho milujete, ne sobě!
-Vážně? -Ženo, psst!
Neříkejte mi ´´ psst´´ a jemu nic! Ted´ jděte! Běžte!
Vaše odpověd´?
Neprohraju.
Pak mě nemilujete.
Ochránce italské nevinnosti,
rytíř, který rozechvěl Francii,
trýznitel!
Ukázal jim peklo v La Rochelle!
Vyznavač našeho Boha!
Jedinečný
sir Ulrich
von Lichtenstein!
Bože, já jsem dobrý!
Slabiny jeho koně.
Možná odkud pochází, to znamená lásku.
Co to děláš?
-Prohrávám. -Já to nechápu.
Já taky ne.
On mě miluje.
Seš slepej?
-Viděl jsi vlajku? -Viděl, jasný?
Já vím.
Chystáš dramatičtější vítězství.
Hele, mám prohrát na důkaz lásky k Jocelyn.
-Kéž bys raději byl slepý. -Nebud´ hlupák.
-Každá žena chce důkaz, to je vše. -Důkaz čeho?
Že neroztáhla nohy pro nic za nic.
-Neroztáhl jsem jí nohy. -Tak proč to děláme?!
Protože!
Protože
ji miluju.
-Prohraju všechno! -Proto se tomu říká hazard.
Bolest! Ukážu ti ji!
Ale je to moc romantický.
Jsi žena nebo kovář?
Někdy jsem obojí.
To bolí!
Srovnejte ho.
Žádný rytíř se ti nevzdálil počtem vítězství.
Když vyhraješ zbývající zápasy a tvoji soupeři prohrají,
můžeš být v semifinále nebo finále.
-Aspoň brnění dokázalo pevnost. -A tvá láska?
Už jsi ji dokázal?
Pamatuješ si kostel jako kluk? Strach a hněv.
Takový z ní mám pocit.
A proto své modlitby směřuju k ní a k nikomu jinému.
Williame, to je rouhání.
Pak shořím v pekle.
Odstup.
Tak prohraj. Nenech se dál trápit.
Rolande.
Má paní vzkazuje. Jestli ji milujete...
Já vím, já vím. Musím prohrát. Nedívá se?
Jestli ji milujete, už neprohrajete.
Jestli ji milujete, vyhrajete turnaj.
Tamhle je, ztělesnění lásky. Tvá Venuše.
Jak ji nenávidím.
-Nechápu ženy. -Já taky ne, ale ony chápou nás.
Tebe možná ne.
Jo!
Ženy, jo?
Čtyřicet osm,
čtyřicet devět
a padesát.
Děkuji, pánové. S vámi je radost obchodovat.
Stavte se v Londýně, třeba na světový šampionát.
Nebud´te smutní. Napijte se na mě.
Je rychlý, vtipný a vydělává zlatý, ten Lichtenstein!
Guinevere jde za Lancelotem.
Uspokoj ho, má paní.
Uspokoj ho.
Chyběl jste nám na banketu.
´´ Nám´´?
Mně.
Jocelyn.
Tvé výhře.
Moje výhra.
Nejsem hoden výhry.
A kdo je?
Služka říkala, že ti tvoji zbrojnoši
říkají Williame.
Je to tak, sire Ulrichu?
Ano.
Je to tak.
Na tvém jméně mi nezáleží.
Hlavně, že tě můžu nazývat můj.
Ale Jocelyn, já jsem tvůj.
Pozor, děvče.
Potřebuješ doktora.
Byl tu. Říkal, že budu žít, ale necítím se tak.
Ach, Williame. Za to mohu já.
Ano, to můžeš.
Ačkoliv
můj otec
mě učil brát špatné
společně s dobrým.
Hezky mluvíš.
Ted´ já udělám něco hezky.
Jak dlouho jste nebyli doma? Já byl pryč 6 měsíců.
Já dva roky.
Tři roky.
Pět. Pět dlouhých let.
Williame?
Dvanáct.
Dvanáct let.
Jde do učení?
Na jak dlouho?
Na sedm let.
Sire Ectore?
Jsem doškář. Mluvil jsem s vámi před arénou.
Ano. Pamatuji si.
To je ten chlapec?
Předstup, chlapče. Prohlédnu si tě.
S tím opatrně, Rolande!
Bojíš se mě, chlapče?
Máš všechny zuby?
Ukaž mi ruku. Je silná?
Je to napolo hladový malý hastroš.
Ale má ducha.
Ukážu ti širý svět plný dobrodružství
a divy, o kterých se ti ani nesnilo.
Dokážeš naložit mého koně a vést ho?
No tak. Rozluč se s otcem.
Je to opravdový rytíř, Williame. Dávej pozor a uč se.
To je vše, co ti mohu dát.
Ted´ běž změnit svůj osud a měj lepší život než já.
Rolande, ukaž chlapci jeho povinnosti.
-Otče? Bojím se. -Čeho?
Neznám cestu domů.
Nebud´ hloupý, Williame. Nohy tě povedou.
Londýn.
Londýn
Světový šampionát
Chceme tě slyšet, Londýne!
Ulrich! Ulrich!
-Adhemar je tu. Přihlásil se. -Válka už ho musela nudit.
Ne, přikázal mu to Edward. Musel rozpustit armádu.
Jen se bavili, drancovali město za městem.
kradli, vraždili, plenili kostely.
Páchali staré hříchy nejnovějšími způsoby.
Konečně se zase utkáme, sire Ulrichu.
A na světovém šampionátu.
A jak jsem vám slíbil,
budete se na mě dívat z leže na zádech.
Nechme minulost.
Za mé absence jste si vedl dobře, na poli i mimo něj.
Vyhrával trofeje, koně, ženy.
Jdou v tomhle pořadí?
Kromě několika výjimek.
Je nádherná, že?
Skutečná plnokrevná trofej, nemyslíte?
-Mluvíte o ní jako o terči. -A není?
Ne.
Ona je šíp.
Zahájil jsem vyjednávání s jejím otcem.
Stane se mojí nevěstou.
Osedlám ji
a přimknu k sobě.
Terč nebo šíp, to je jedno.
Bude má.
Ulrich! Ulrich!
-Jak byste ho porazil? -Propíchnul bych ho ve spánku.
Ale na koni? S kopím?
Ten muž je neporazitelný.
Ahoj.
-Jsi sir Ulrich von Lichtenstein. -Ano.
Jsi můj oblíbený rytíř. Když bojujeme, vždycky jsem tebou.
Co děláš v Cheapside? Dnes není přehlídka.
Dokážeš mlčet?
Narodil jsem se v Cheapside, přímo tady za rohem.
-Vážně, sire Ulrichu? -Vážně.
Já bydlím tamhle.
Kolik ti je?
-Devět a půl. -Devět a půl.
Chci se zeptat na jednoho muže. Možná už zemřel.
Byl vysoký jako rytíř. Jmenoval se John Thatcher.
-Jistěže si ho pamatuju. -Opravdu?
Ano. Pořád tam žije.
Někdy ho vidíme sedět u okna, ale nikdo neví proč.
Co tím myslíš?
Je slepý, pane.
Je tady někdo?
Jestli jdeš pro sít´, ještě není hotová. Přijd´ zítra.
Kdo jsi?
Rytíř.
Mé jméno je Ulrich.
Ulrich? Slyšel jsem, jak to jméno volají z arény.
Co vás sem přivádí?
Nesu vzkaz, pane Thatchere.
Od vašeho syna.
Od mého Williama? Pojd´te dál, pane.
Jaký vzkaz? Žije?
Ano. Žije.
Daří se mu dobře.
Chtěl, abyste věděl,
že se mu podařilo změnit osud.
A následoval své nohy?
Našel nakonec cestu domů?
Ano.
Otče.
Williame. Můj chlapče.
Rád bych poznal toho Wata. A Rolanda také.
Poznáš, otče.
A co ženy? Máš jednu nebo je jich víc?
Jedna existuje.
Rád bych ji poznal.
Nemělo by sem téci, otče.
-Ne do domu doškáře. -Ke slepému se to docela hodí.
Jsem také doškář.
Opravím to.
Živý. Já myslel, že je mrtvý, což je šílené,
protože byl vždy tak silný. Velmi silný.
-Geoffe. -Jocelyn.
Je to čím dál lepší.
Někdo umřel?
Sire Ulrichu von Lichtenstein.
Adhemar
tě včera sledoval. Do Cheapside.
Viděl tvého otce.
Wille, požádali mě o tvůj rodokmen.
Čekají na tebe, aby tě zatkli.
Královské stráže.
-Zavřou tě do klády. -Mám se utkat s Adhemarem.
Ne, musíš odstoupit. Už to rozhodli.
Osedlej koně. Mohou zadržet tvé věci, ne tebe.
Stát.
Co si myslíš ted´,
když víš, kdo jsem?
Poznat tě, Williame, by trvalo celý život.
A to chci. Ale ted´ musíš utéci.
Uteč a já uteču s tebou.
Jocelyn, nemohu utéci.
Jsem rytíř a podstoupím to riziko!
Ve svém srdci, ne na papíře. Je zajímají jen papíry!
Williame, miluju tě.
Miluju tě.
-Nechci tě vidět zavřeného v kládě. -Chceš mě vidět utíkat? Ne!
Ta tvá hrdost, Williame.
Každý jiný by utekl.
Mou hrdost mi nemohou vzít!
Ale mohou. Mohou a vezmou.
Vezmou.
Ale lásku vzít nemohou.
A kde budeme bydlet?
V mé chatrči?
-S prasaty přes zimu? -Ano, Williame, s prasaty.
S prasaty.
Chudí se berou z lásky.
Jocelyn, nevíš, o čem mluvíš!
Williame, já tě prosím.
Prosím.
Uteč. Pro naši lásku.
Rolande, mám utíkat?
Co ty, Geoffe?
Taky si to přeju celým srdcem.
Wate? Ty a já. My neutíkáme.
Ano.
Williame, dnes ano.
Uteč, Williame.
Neuteču!
Jsem rytíř.
Dobře, hoši,
všechno dobré musí skončit.
Skončeme to společně.
Budete zbaven vaší cti.
Přišel jsem soutěžit.
Přišel jste, abyste byl zatčen.
Dobře!
Ten, kdo se snaží dotknout hvězd
často klopýtne
na maličkosti.
Byl jsi zvážen.
Byl jsi změřen.
A shledán nedostatečným.
Nemáš na vybranou, Williame.
V jakém světě bys mě dokázal porazit?
Odejdi, Rolande.
At´ si mě vezmou.
Bůh tě má rád, Williame.
A já taky.
Běžte! Rozejděte se!
Nebo vám ukážu!
Ježíš Kristus Nazaretský
a Panna Maria jsou mi svědky, že vás nakopu!
Roztrhnu vás! Pěstí! Poznáte bolest!
Zatnu pěst a praštím! Bude to hrozná bolest!
Máme potíže.
Poslouchejte.
Poslouchejte!
Jak jsme si podobní, co?
Oba se snažíme skrýt, kdo jsme.
Oběma se to nedaří.
Tvoji muži tě mají rádi.
Kdybych o tobě nic nevěděl, to by stačilo.
Chtěl jsi bojovat, když jsi měl odstoupit.
To je také rytířské.
Pust´te ho.
Může se zdát, že je prostého původu,
ale moji historici objevili,
že pochází z dávné královské linie.
To je mé slovo.
A o něm není sporu.
Ted´
ti mohu splatit laskavost, kterou jsi mi prokázal.
Poklekni.
Mocí danou otcem králem Edwardem,
a před všemi svědky zde,
tě pasuji na
sira Williama.
Vstaňte, sire Williame.
Můžete do turnaje?
Můj turnaj se musí dokončit.
Jste schopen soutěžit, nebo odstoupení trvá?
Jsem schopen.
Řeknu to vašemu soupeři. Hledejte jeho štít.
Hned.
Děkuji, můj pane.
At´ žije princ Edward!
Moji pánové, mé dámy
a všichni ostatní.
Představuji syna Philippa de Vitry, syna Gillese...
-Seš si jistá? -Ano.
Je to křehké jako porcelán.
Je to malý terč,
ale miř mu na srdce.
...odvážných skutků,
dobyvatel nespočtu království, hrabě
Adhemar!
Bože. Přivedu doktora.
Rolande!
Ty jsi ted´ doktor.
Dělej.
Měl tam hrot.
Kate, odved´ mě zpátky.
Jinak prohrajeme.
Ten sprostej parchant!
Kate, nemůžu dýchat. Nemůžu dýchat.
Jak jsem řekl, doškáři.
Ve jakém světě bys mě dokázal porazit?
Takové místo neexistuje.
Je tady.
S tvým otcem.
Změň osud.
Utkáme se, ty a já.
Vede o dva body.
Musíš ho srazit z koně nebo zabít. Jen tak vyhraješ.
-Potřebuješ víc vycpávek. -Ne, nech to.
Nemůžu v nich dýchat.
Kopí.
Sotva ho udržím.
Sakra.
Přivaž mi ho k ruce.
Wate,
přivaž mi ho k ruce.
Udělej to.
Dobří lidé!
Zmeškal jsem úvod!
Ale prosím,
prosím, žádám vás.
Vyslechněte si ho ted´.
Tentokrát vynechám
okrasy
a řeknu to stroze.
Tento den
je příliš vzácný a nechci ho pokazit zbytečnými slovy.
A tak bez velkého povyku...
Promiňte, pane.
Tady je! Jeden z vás!
Narodil se kousek odsud
a ted´ je tu před vámi.
Syn Johna Thatchera,
sir William Thatcher!
Tak se jmenuješ.
Sir William Thatcher.
Tvůj otec to slyšel.
Bůh tě provázej, Williame.
William!
Byl jsi zvážen.
Byl jsi změřen.
A shledán
naprosto nedostatečným.
Vítej v novém světě.
Bůh tě ochraňuj, pokud je správné, aby tak činil.
William!
Ano!
On vyhrál!
Porazil jsi ho, Wille!
Ach, Williame.
Napíšu tenhle příběh.
O princi a rytířích?
Úplně o všem. Všechny lidské aktivity má umělec ve svém obzoru.
Možná ne tvoje.