-Vem, vem, vem. Ne morem verjeti.
Kako bi natančno imenovali podporo za gate.
Veste, kaj mislim?
Šest bi bilo dovolj.
Dekleta, pripravljen sem preživeti noč v svoji postelji.
Vidite, če je fant na mestu in nudi vse, bi bilo šest komadov dovolj.
lahko bi se vaš pc fant ulegel poleg vas.
In lagal bi. Pri nas fantih je tako.
Obraz!
Prsi!
Rit!
Sem samo fin.
Govori se, da oblačila govorijo z mednarodnim jezikom. To je točno!
Popolnoma sem nor na modo!
Zelo podcenjeno in lahko ga začinim z...
Kaj?! Ne, ne, vem kaj vsi mislite.
Če izgubite moškost kot nekateri od nas, imate dobre razloge za izogibanje roza.
Fenomenalno!
Američani morajo biti popolni.
Moje pravilo je malo okoli vrata. Nikakor preveč na vaše orožje.
Zapomnite si, vi ste glavni.
Skoraj bi pozabil.
Danes ste: raztreseni.
V poskusu, da odvrnete pozornost s sebe.
Dobro. Jaz?
Tako sem neolikan. Nisem se predstavil.
Jaz sem... -Alfie!
-Tako, Alfie!
-Si ti tisti mali škratek, ki je pustil moko čokoladice pred mojimi vrati?
-Ne, ne verjetno imate skritega oboževalca gospa Šnipman.
-Tako si sladek, Alfie. Ampak morala bi biti na dieti.
-Kakšna dieta? -Dieta! -Vi?! -Da.
-Ne bi rad bil neumen, Lu, ampak morala bi vedeti, da je takšna ženska,
kot si ti sen vsakega moškega. -Nehaj!
No, starejša je? Njen voz je že odpeljal, ampak zakaj se ne bi počutila dobro?!
Lu?! -Da, dragi.
-Delam nočno in v stanovanju je kaos.
Zato mi je žal, če te budim z sesanjem ob dveh zjutraj.
-Ne skrbi, pospravila ga bom hitro. -Ne, ni potrebe da to delaš.
-Ne govori neumnosti. Rada delam stvari za tebe, Alfie.
-Jaz sam blagoslovljen človek, ker imam tebe v svojem življenju.
-Hvala ti.
-Ključi so tam kot običajno.
Moram priznati, da imam drugi motiv.
Povedali so mi, da najlepše ženske sveta živijo na Manhattenu.
In ko pride do kresanja žensk, je treba pognati to stvar.
Lokacijo! Lokacijo! Lokacijo!
Bog, kako rad imam to mesto.
Dobro jutro, dekleta.
Poglejte okoli. Vsaka je edinstvena posebna kot snežinka snega.
Kakšno preobilje! Računljiva stvar, ki pomeni ogromno število prelepih primerkov.
Kako se lahko človek zabava samo z eno?
Jaz se vodim po evropski filozofiji življenja.
Moje prioritete so omejene na vino in ženske. In to je to.
Veste, ženske so vedno v gibanju.
Zelo posvečenim zahtevam komaj za svoje skromne stroške.
Nimam želje biti najbogatejši tip.
Mogoče bi to lahko bil moj najljubši položaj.
Vem, da je bil predsedniku Kennedyu.
Bil je tako velik vodja.
Jacquelene je izkoriščala izgovore, ampak če mene vprašate, je on vedel kako
nuditi maksimalno zadovoljstvo z minimalnim naporom.
-Kaj je to na zadnjem sedežu limuzine?
Obvezno muckanje.
Tisoč ena, tisoč dva...
Moram iti, imam še eno.
-Raje pohiti. Ne želiš, da te čaka.
-Katera številka je že ona?
Povedala mi je da je njen ni nategnil že šest mesecev. Šest mesecev!
Hvala bogu, da obstajajo gentelmeni kot sem jaz, da to naredijo.
Samo poglejte jo. Noge kot tekaški konj. Popolna je.
Dam ji svojo najvišjo oceno.
Pet minus.
Kam si rekla svojemu, da greš?
-V kino. Kje ti je kreativnost?
Ne, prenehaj me zabavat.
Oprosti.
-Na kateri film? -Ne vem. Je pomembno?
-Več kot mu daješ detaljev, manj si mu zanimiva.
-Nima veze, kaj rečem. Ne bi mu padlo na pamet, da bi me drugi sploh pogledal.
-Draga, to ti je kompliment. -Ne.
-Do zdaj bi lahko vedela, da od mene prihaja, ko najmanj pričakuješ.
Zdaj pa vzemi bonbon, da Phil ne bo občutil Alfija v tvojem dihu.
-Briga me, čeprav občuti.
-Obstaja ena stvar, ki me odbija od zakona. To so poročene ženske.
To še nima veze, ampak videli boste.
Imam tisti stari, poznan občutek. Prej ali kasneje bodo želele več kot jim lahko dam.
-Kaj ne bi bilo sijajno, če bi nocoj šla domov s tabo in ne k Philu?
-No, naslednji torek? Isti čas, isto mesto?
-Oprosti, ampak imam neko drugo delo.
Te pokličem takoj, ko bom lahko.
-Medtem pa sem ti pustila mali spominček, da se me spomniš.
-Hoto, tvoja figura izgleda zares zapeljivo s te strani gledanja.
Vidiš?
Kompliment, ko ga najmanj pričakuješ.
Kaj naj rečem? Srečna je dva krat bolj kot pes.
Zanima me, če bo Phil kdaj izvedel? Seveda bo.
Nikoli ne pričakujte nikakršno hvaležnost v življenju.
No, torek...
Sreda zvečer. Odvlekel se bom v hladno stanovanje.
Ali naj grem na konec mesta v toplo kopel. Toplo telo...
Odločitve, odločitve!
Da, mislim, da bom obiskal svojo pol-redno kvazi dekle.
Judy!
-Naj ugibam, nepričakovano delo v zadnji minuti.
-Da. Nikakor, da konča. -To bi moralo biti smešno. Ker...
...sploh ni.
Včasih te sovražim. Ne hecam se. -Da tudi Mary Olsen pravi enako.
-Ne, draga. Potrebujem nekaj časa, da se spočijem.
Vzel sem flašo šampanjca iz limuzine. Kakšnega ga imaš rada? Na ledu?
-Običajno. Čistega. -Tako sem utrujen. Nadoknadil bom zjutraj. Obljubim.
Zdaj potrebujem toplo kopel in dober spanec.
-To ni krčma za počitek, Alfie. -Kaj si rekla?
-Kje si bil zares nocoj?
-Moraš odpreti tudi ostalo. Res je okusno! -To je samo čili, Alfi.
-Poglej me malo v oči, prosim.
-Se nekaj dogaja med nama ali se mi samo zdi? -Hej!
To kar res želi povedati je, naj se vežem. V prevodu naj se udomačim.
Zdaj, ni treba biti odvisen od nikogar.
Sprememba narave, ti si mrtev človek!
Ne razumite narobe, ona je krasna, sladka, ampak to nikoli ni dovolj.
Rekel sem vam kakšni smo moški. Mi vse želimo spotoma.
Problem je, ker ona nima teh Stvari, ki so zares pomembne.
-Ne zaslužim si te. -To je verjetno resnica.
Škoda, ker te imam jaz rada.
-Hvala, draga. -Alfie? -Kaj? -Alfie?
Kurjo kožo imam zaradi tebe. Kurjo kožo.
-Pomiri se. -Ne govori mi, naj se pomirim. Vem, kaj ti čutiš.
-Tiše, zbudila me boš... -Maksa.
-Zdravo, mali, smo te zbudili?
-To je učenje z mojih napak. Nikoli se ne zapletajte z samohranilko.
Včasih prihajajo z spremljajočimi stvarmi, ki so lahko na žalost nezadovoljive.
To je približno to. Zdaj razumete, da imamo vsi inspirativen dan.
Iščejo limuzino in šoferja.
Tukaj služim za svoje skromno, pošteno življenje.
´´Standardi elegance´´ sliši se res dobro, a ne?
Verjemite mi je veliko kamenja za spotikanje.
Trenutno je eden od teh kamnov moj najboljši prijatelj, bodoči poslovni partner.
Črna, kot koža ženske, katere se nikoli več ne bom dotaknil.
-Bojim se, da ne bi spoznali mojega človeka v top formi.
Vidite, Noel ima probleme.
Spoznal je Vernet in hitro ga je brcnila.
-Kaj je bilo zdaj?
-Ura je tri zjutraj in jaz prosim na njenih vratih. -Res na nivoju. -Prosim?
-Hočem reci, ti si na njenih vratih ob treh zjutraj, prosiš in bruhaš?
In kaj? Ni bila navdušena s tem?
-Alfie, zakaj ni šampanjca v avtu številka dve? -Nimam pojma.
Moj šef je malo trčen. Lastnik te tragične firme.
-Dobro obrišite avte.
Zgrešil si ptičji drek.
-Totalno je nor.
Vidite, kako se pogovarja z ženo?
Dala mu je najboljša leta. Mu kuhala cop-sui, vodila delo in poglejte ga zdaj.
In jaz naj spoštujem institucijo zakona?
Treba jo je presenetit.
-Lahko bi predvidel to. Noel je človek v kritičnem mesecu zveze.
Pa nastaja kriza. Tri leta je slab čas, da se konča zveza.
To pa bi pomenilo prstan, hišo, dojenčka, košenje trave.
Potreboval bo še tri leta, da bo prepričan, da se ne bo zgodilo nič slabega.
-Zajebal sem.
-Dokler spozna, da dela napako in da želi nazaj. Prepozno bo.
-Hej, tujec.
-Hej!
-Carol. -Carol? Zdravo, Carol.
-Zdravo. -Izgledaš prekrasno.
No, bilo te je lepo spet videti.
-Kaj je bilo to?
Si zares želim vedeti zakaj? Bilo bi indiskretno, če veš zakaj.
Zares, mi smo...
-Človek, izpustil se možnost.
-Klasika, kaj ne?
Malo je smešno.
Bilo je prekrasno razmišljati o moji situaciji.
Mogoče je že čas ustaviti se iz svojih meja.
Ali je kdo razpoložen za malo gužvanja z Alfijem -Ni pravi čas, Alfie.
Imam veliko tega na umu. -Sovražim, ko se to zgodi.
-Pojdi srce, izgledaš zelo lepo. -Ne nocoj, Alfred.
-Kaj ni v redu, povej mi? -Samo...
Samo... dobivaj se z svojo rdečo!
Ubogi fant umira. Dovolj si ga mučila.
-Alfie, na to bi mislil preden si nategnil svojo bivšo punco.
-Lažnivec. -Kdo je lažnivec?
-Alfi, moral bi razumeti mene, se spomniš? -Da, spomnim se.
Ampak, vrnil si se, kaj ne? Prosil, lezel na kolenih, bruhal. -Kaj me briga.
Žal mi je. Nisem tako lahka. Ne oproščam in definitivno ne pozabljam.
-Bi bilo v redu, če grem zdaj, gospodična? -Da, Feliks. Ugasni luči ob izhodu.
-Bolje, da grem.
-Glih dežuje zunaj. -Da.
Potem pa bom počakal.
Govoriš resnico, to je super.
Ok, ujela sem eno.
Nikoli nisem gledala filma o James Bondu.
-Se hecaš? Niti z Sean Conneryem?
Misliš resno? No, ne vem za to.
-Nikoli nisem namestil svojo posteljo. -Zajebavaš?
-Ne, ponavljam. Nikoli nisem namestil svojo posteljo. -Kakšen problem imaš ti?
-Dobro vprašanje.
-Nikoli nisem imela seksa z dvema v isti noči.
-S kolikimi si ti bil največ v isti noči?
-Ali se želimo igrati?
-Imam občutek, da se gre tu za eno nedolžno flirtanje.
-Ajde, pridi.
-Verjemite mi, tisto kar se je zgodilo pol, je bila moja zadnja misel na umu.
Pomislil sem, če bi to pripomoglo, da izrazi svoj bes, bi jaz kot prijatelj moral
narediti vse kar je v moji moči, da ji pomagam.
Ko je v vprašanju ženska, je tudi laganje samemu sebi lahko.
Naslednje jutro ne morem prejšnjega večera vreči iz glave.
Naivno se poskušam skoncentrirati na nekaj drugega... bilo kaj drugega.
Bilo kaj, samo da ne mislim, da je punca mojega najboljšega prijatelja neverjetno seksi.
-Alfie! Alfie!
Alfie, ali slišiš?
Prijatelj...
-Prepozno. -Boš upočasnil?
-Moram se pogovoriti s tabo.
Povej mi, kaj se je zgodilo včeraj zvečer? -Zgodilo včeraj?
-Prijatelj, ne zezaj me. Kaj se je zgodilo z njo?
Kaj se je zgodilo? -Nič. -Kaj se je zgodilo, prijatelj? -Popila sva par pijač.
-Prenehaj, človek. -Kaj se je zgodilo?
-Jebi ga, človek, poslušaj jaz... popil sem veliko zvečer in jaz...
No, jaz...
Pravzaprav se ne spomnim. -Prijatelj, nekaj si naredil.
-Ne. -Da si, ker je včeraj prišla ob dveh zjutraj in rekla, da me ne želi več nazaj.
Celo rekla je, da me razume, če potrebujem več časa.
Noro!
-Ste ga slišali? Zahvaljujoč je on dobil igro, kar pomeni, da je srečen
pa tudi jaz sem. To je čudež. Fantastično! Kaj si ji rekel?
Kaj si ji rekel?
-Vprašal sem jo, če se bo poročila z mano?
-To je dokaz da nobeno dobro delo ne ostaja nekaznovano.
Nova stvar za danes.
Elastičnost. Možnost popravka po razočaranju ali izgubi.
Obžaluje, da se vrnem.
Ni o zamenjavi Judy, ampak o vrnitvi enostavnemu življenju.
Ženske mi nič ne pomenijo.
-Zdaj pa moramo postaviti neka enostavna pravila...
Kot je filozofija.
Rekel je, da je nekaterim potrebna samo lepa ženska.
-Gin-tonik.
-Življenje ni fer. Recimo v eksperimentiranju. Obstajajo ženske, ki se želijo ljubiti ali
imeti seks v troje, to bi bilo sojeno. Jaz ne bi obsojal čeprav bi se
vidve poljubile, jaz... jaz... jaz to ne bi videl tako.
Ali kdaj fantazirate, če to ni prav vse v najboljšem redu?
V mojem prejšnjem življenju ni bilo vse tako kot sem upal.
Oprostite. Nadaljujte brez mene.
Ne vem, kako se je to zgodilo. To mi ni podobno.
Vidve samo...
In od nikoder...
Nezaslišano!
-Zdaj mi res ni jasno, kaj vse vidijo v tebi.
-Samo dogaja se naprej, in naprej...
Ali bolj natančno, se ne dogaja in ne dogaja...
To se nikoli ni zgodilo, res nikoli.
Res.
-Ni to na kar sem jaz računala.
-Gospod Elkins? -Da. -Miranda Kulp.
-Miranda? Penis govori kot on z malo nje notri.
-Slišim, da imate teževe z erekcijo? -Da, malo.
Kaj vi mislite? -Ne skrbite, to je moja specialnost.
No, ste bili pod kakšnim neobičajnim emocionalnim stresom v zadnjem času?
-Stres?! Emocionalen?! Ne, nikoli.
Razen če ne mislite tistega nedavnega prepira z July.
-Ne morem več tako, Alfie.
-Si jezna? -Ne, res nisem jezna.
Ampak, veš, želiva si različne stvari. In ne moreš kar tako menjati Maksovo življenje.
-Spremenila si frizuro, kaj ne?
Kaj ne? -Da.
-Zgleda krasno. -Hvala.
Kako to da to nisi delala, ko sva midva bila skupaj? -Moram iti.
-Predvidevam, da ti moram to vrnit.
-Alfie?
Bo vse v redu s teboj? -Da.
Brez skrbi, jaz sem vedno dobro.
-V redu, no pa poglejmo ta tvoj penis.
Vidim...
Zgleda, da se je dvignil. –Zgleda, da res.
-Kakšno olajšanje.
Če se je dvignil zaradi njega, to bi moralo tudi zaradi drugih ciljev, kaj ne?
-Zgleda da je vse v redu. Pa, lahko smo sigurni, da je
vaš problem povezan z stresom. -V prevodu, povezano je z July.
Kot jaz vedno povem, če te ne zrihtajo na en način, potem te bojo na drugi.
-Vseeno, bojim se nečesa večjega.
-Večjega?
-Ni razloga da se vznemirjate, gospod Elkins.
-Mislim da sem občutila nekaj na vašem penisu, ampak z malo sreče mislim, da ne bo nič.
-Z nečim in penisom, je glih smisel, kaj ne?
-In tako je mladi Alfred moral narediti nekaj.
-Biopsijo penisa. Rezultati bojo čez tri dni, ne pet.
Tudi med vikendom?! Kako naj nič ne naredim?
Dobro bom.
Mislim, mlad človek...
Samo koncentriraj se, Alfie. Samo se...
-Nadaljujte naprej otroci in glejte samo naprej.
Ne glejte človeka, ampak naprej.
-Alfie, kaj je? Zgledaš slabo.
-Samo nisem jedel dovolj, to je vse.
Kako ste, gospa Lijman? Tudi vi izgledate krasno.
-Potrebuješ kaj? -Ne, dobro sem.
Zdravo.
-Se lahko pogovorim s tabo?
-Dame, to je moja prijateljica Venet.
-Super je. Dobro bo za tebe, če greš ven z afroameričanko. -Da.
Pogrešal sem te.
-Ne bodite pozorni na nas, dragi. Vi kar nadaljujte z pogovorom.
-Me veseli, da sem vas spoznala. -Tudi mene, gospa Lijman.
-In kako gre?
-Noseča sem.
-Zgleda, da se problemi o katerih se sekiraš nikoli ne materializirajo.
Primejo te nepričakovano enega dne in podrejo te na stran.
Ponudil sem se da grem z njo. Ampak je ona hotela sama.
-Oba sva vedela da, če se rodi dojenček z znaki belca, bo to konec z Noelom.
Naj ne omenjam ljubeznivosti.
Dokler sem stal na hladnem, sem žaloval
ker ta otrok ne bo nikoli vedel.
Ni dolgo trajalo.
Draga, zmrzuješ.
Kako se počutiš?
-Prazno.
-Tiste noči v baru sem mislil, da bom dobil nekaj zastonj.
To ne gre tako, kaj ne?
Nekaj je sigurno.
Če bojo rezultati, ki pridejo negativni
se spremenim.
In točno je, moraš najprej priti.
-Ne morem vas vključit to nedeljo, mogoče naslednjo...
-Oprostite, ste me pravkar pogledali?
Če imate rezultate mojega testa in....
-Gospod Elkins... -Prosim vas...
-Gospod Elkins, že milijontič, sedite.
-Gospod Balzam, dogovorila sem vam gasolaciju v torek...
-Vem, da bom dobro.
Enostavno čutim to.
-Gotov bom čez minuto, ali deset.
-V redu je, samo počasi.
-Nimam izbora. Nekoč sem scal. Zdaj kapljam.
-Jaz sem Jef, kaj pa ti? -Alfie.
-In, kako si Alfie?
-Gre.
-Ti? Se hecaš?!
Dobra kravata. -Hvala. Zbiram jih.
-Ko boš star, se boš naučil strpnosti.
Da, včasih nisem imel časa za nič. Kar pojdi, pojdi...
-Poznam ta občutek.
-Moja žena me preganja naj vzamem mali odmor. Havaji, Rino...
Vedno bi rekel naslednje leto, naslednje leto, veliko imam v planu.
Vedno sem govoril, da je še veliko časa.
Nekega nedeljskega večera je, kar padla na tla v kuhinji, dokler je ven jemala pišcanca.
Kar tako, mrtva.
-Žal mi je.
-Pokušal sem zbrati delčke. Vse kar je hotela.
Nič nisem mogel pozabiti.
Obstajata dve stvari, ki sem jih spoznal o življenju, fant.
Najti nekoga ki ga boš imel rad. In živeti vsak dan kot da je zadnji.
Tvoj je, Alfie. Uživaj.
Si dobro? -Da. Upam.
-Če ti bo kdaj postalo tečno kapljati, me pokliči.
Nikoli ne boš poklical. -Mogoče pa tudi bom.
-Dobro. Šla bova na izlet, loviti ribe.
-Zakaj pa ne. Hvala, Jef.
-Žal mi je zaradi Evi.
-Nasmejala sva drug drugega.
Ampak, bila sva si zelo blizu, če veš na kaj mislim.
-Mislim, da vem.
Zadnje čase veliko razmišljam o bogu in smrti.
In zdaj, ko so mi povedali, kaj je resnica, popolnoma verjamem v to.
Ne bom se kmalu družila z Luciferom, ker je rezultat mojega testa negativen!
Uničil sem obleko, briga me!
Ne mislite, da sem pozabil svojo obljubo, da kompletno spremenim svoje življenje, ker nisem.
Korenček in breskev. Da.
Zdravje mi je zdaj prioriteta.
Poslovni plan.
-Novi kolegi, novi začetek.
-Voznik, kako ti je ime? -Alfie, gospod.
-Počakaj tukaj, Alfie.
-Veste, kako dolgo boste približno tukaj?
-Moraš kam iti? -Ne, samo na čaj sem hotel iti.
-Samo počakaj tu.
-Da ali ne?
-Definitivno da.
Jaz mislim. Resno. Zadivajoče!
Ne bi tudi vi rekli tako, gospod?
-Oprostite, vam nisem rekel, da čakate pri avtu?
-Predpostavil sem, da je treba pomagati dami s pakiranjem. -Definitivno da?
-Mislim, da ja.
Z eno manjšo... lahko?
-Lahko. -Popravek.
-Matador. Ljubezen mojega življenja. Ne sprašujte.
-Petdeset, če ima štirideset. Poglejte, kako je ohranjena.
-Boljše? -Zelo.
-Prav imate ker verjamete Chanelu. Par kožnih škornjev in pripravljeni ste.
-Vi ste kompleten servis?!
-Malo besni, kaj ne? -V redu je. Dobro je za njega.
-Je vaš mož starejši od vas? -On ni moj mož.
-Nosi prstan. -Ampak nikoli nisem rekla, da on ni mož druge.
-Nekaj imam v prtljažniku. -V redu.
-Gospa, če boste potrebovali moje usluge v prihodnosti...
Vesel Božič, gospod, gospa.
Ej, to je prijatelji moji, prava ženska.
Pametna in seksi in...
Opazi ste mali flirt med nama, a?
To me sili na razmišljanje.
Take ženske so koledar. Zanima se za fanta kot sem jaz in potem....
Mogoče... Mogoče, ko bo bolj prepričana.
V trenutku mi je šinila rešitev.
Ciljati na več!
-Tako je vedno za Božič.
-Čas praznikov. Najbolj zaposlen čas v letu. Poskušam voditi delo.
-V čemu je problem, gospod Ving?
-Tvoj prijatelj je dal odpoved.
-V pismu, ki mi ga je Noel pustil, me imenuje za najboljšega prijatelja.
Opravičil se je, ker me je zajebal za našo poslovno šemo.
Rekel je, da mu je zdaj najbolj pomembno osrečit Venet.
V trenutku se je odločil. da se preseli na sever in me povabil na obisk kadarkoli.
Venet ga je nekako prepričala, da bi poslavljanje v živo bilo preveč bolno.
In še najhujše, odšel je v drugi najbolj glamurozni noči leta.
Na Božični večer.
Večer, ko se pojavijo vsi tisti znani občutki naivnosti...
Ne ravno krasen čas da si sam.
Zato verjamem, da pari nikoli ne smejo nehati na dan zahvalnosti ali drugega januarja.
Vedno je treba vezo zadržati čez praznike. Vedno!
Osebno sem vedno mislil, da imajo vsi bolj srečen Božič kot jaz.
Če sem kdaj sploh imel Božič.
To je čisto druga zgodba.
-Taksi! Taksi!
-Oprostite.
-Oprostite, gospa, protizakonito je, da vozim še...
Božično čudo.
-V redu, vskočite!
-Hvala. Zmrzovala sem.
-Ne skrbi. Veš, prišlo bo do... Glih gneča je za, zakaj ti ne bi...?
-Dobra ideja.
-To je zares prekleto odurno. Ne da?
-Oni ne hodijo ven pogosto.
-To je miloščina. Ničesar ne bo v tvojem zoknu.
-Ti si Anglež? -Da.
-Rad imam Angleže. Kako ti je ime?
-Alfie.
-Boš malo tega, Alfie?
-Ne, hvala. Poskušam prenehati.
Dobro, en požirek.
-Obstaja izraz za to.
Mogoče je pozno.
Mogoče je v vprašanju jajčni liker.
Mogoče je samo velika želja, da oba preživima vesel Božič.
Ne glede na razlog, bilo je lepo.
Ujel sem sebe, kako govorim nekaj zares točno.
Renoviram svoje stanovanje na zahodnem delu mesta.
No, če želiš...da greva.
In po vseh teh letih je mali Alfie končno dobil, kar je želel za Božič.
Božični dnevi bi preleteli...
V vsaki prekleti vezi prihaja tisto kar jaz imenujem...
DENAR!
Nekaj se zgodi in ugotoviš, da se je ravno začel začetek konca.
Ustaviš se in pomisliš... santa leda je pred teboj.
Če imaš srečo, je to ena od mnogih.
Začenjam z patetičnimi argumenti...
Mirandinimi izlivi melanholije...
Velikim naduvavanjima...
in mnogimi streli.
Ta punca nikoli ni vedela, kdaj bi imela eno preveč.
Nisem imel izbora.
Bilo je malo razlogov za nadaljevanje.
Samo, da ni insistirala, da kadi prej,
potem...
in med.
-Kdaj prideš domov srce?
-Slišite to? Kdaj prideš domov srce?
-Zato, ker pripravljam nekaj posebnega za večerjo.
-Pokličem te kasneje.
Kaj ne misliš, da je ta barva malo napeta?
-Mislim, da si ti malo napet.
-Pazlivo, ker imaš barvo na rokah.
Draga, ne nosi moje najljubše srajce, ko barvaš hišo. Nehaj...
-Oprosti, srce.
-Moram iti.
-Ostani. Vredno bo ostati.
-Sigurno, da lahko, ampak imam tisti sestanek. Kaj ne? -Da.
-Veš, da si v težavah, ko začne tako.
Ko sem bil v šoli, so nas peljali na neko pot.
Bili smo v nekem poznanem Londonskem muzeju in dokler sem bil tam sem naletel na
statuo grške boginje v marmorju Afrodite.
Bila je prelepa.
Popolna ženska forma.
Preučil sem jo celo.
Končno nas je poklicala učiteljica in odhajam
-Pa, to je Niki, prelepa skulptura.
Poškodovana na način kateri ne bi opazili, če ne pridete dovolj blizu.
-Da, vem. -Dober dan, gospod. -Vesel se, da te vidim, Artie.
-Potrebujete kaj, gospod?
-Kot vidite, šef se seli gor.
-Absolutno prav imaš.
Nikoli ne boste verjeli koga sem pripeljal. Tudi jaz ne bi do nekaj časa nazaj.
-Zakaj nisi iskren in ne poveš svojemu prijatelju, da je hotel pod novo upravo in
da morajo zapustiti prostore, veš kaj mislim?
Velika reč! -Velika!
-Zakaj ne bi popili pijačo in mi poveš o svojih ostalih problemih?
-Misli na nas. To je sprememba.
Kako je nekdo tako mlad in moder...
Skriti oboževalec?
-Eden od mnogih.
Nikoli se ne bi spomnil prinesti punci rože, kaj ne, Alfie?
-Ne. -Naredila nama bom pijačo.
Kateri je tvoj strup, srce?
-Malo viskija, prosim. Midleton, če ga imaš.
Iščem fensi brandy šele, da ve, da ni edina, ki je v toku.
-Zakaj ne bi popoldan napravili absinta?
-Briljantno.
Nimam pojma o čemu govori.
-Pil si absint? -Ne v zadnjem času, ne.
Spomni me iz česa je. -Zelene paprati, okusne tekočine...
In prinesla sem ti malo onega iz jajc, ki ti je tako všeč.
Enkrat sem omenil, da mi je nekaj všeč in naslednjič to dobim na srebrnem pladnju.
Popolno, a?
Tako nekako nameravam tudi jaz živeti enkrat. Eleganca in samo malo trenda.
Ona je redni slediteljica mode.
Po njej se vidi kako piha veter.
Poseduje podjetje kozmetike. Imperij, pravzaprav.
Delajo maske obraza v fensi salonu. Zmešajo pest blata s papajo,
ponudijo na tržišče in bingo!
Vse to!
Ta stvar je tako nezakonita.
Pogledala sem tvoj poslovni plan.
-In? -Impresionirana sem.
-Deluješ presenečeno.
-Sploh ne. Ker se pod vso to odbojnostjo skriva srce fanta, ki je pametnejši kot
kot misli, da je. Ampak niti od blizu tako samoprepričan kolikor želi, da drugi verjamejo.
-Na koncu, na čemu baziramo to?
To spraševanje o moji osebnosti?
-To je potrebno, da spoznaš nekoga.
Kaj?
-Vprašam se, če obstaja kak pameten umetnik za tetovaže, kateri lahko
spremeni ´´Pablo´´ v ´´Alfie´´
-Živeli za pametnega umetnika za tetovaže.
-Jezus!
Čutim toplino, kako prehaja dol.
-To je moje delo.
Veš, kaj pravijo?
-Kaj?
-Absint dela ljubezen noro.
-Poslušajte to.
Poglejte velikost te kadi.
Imela je dva moža, oba sta mrtva in čutim, da je to scena zločina.
-Ajde, srce narediva to.
-Če se bo tako nadaljevalo bomo menjali tetovažo malo hitreje kot misli.
Spomnite se, kako je mali Alfred končno dobil, kar je hotel za Božič.
Bodite pozorni o tistem, kar želite.
Zaspala si?
-Da.
Skušala sem te počakati.
Ravno si zamudil. -Cel sem moker.
-Ampak, želim da se malo pogovoriva, Niki.
-Dobro. Velja.
Med pogovorom imava lahko nočno pojedino.
Pripravila sam rostbif in tvoj puding.
To je bila tvoja najljubša jed, ko si bil še mali, a ne?
In poglej interier, prosim te.
Tvoja punca se je namatrala z delom. -Izgleda briljantno.
-Zelo zavidljivo.
-Pa, Niki... -Alfie, razmišljala sem...
Poglej te male sladke krompirčke.
V redu, vem, da sem bila prezaposlena.
Mislim, da to ima veze s tistim, ker mislim, da sem ti na drugem mestu.
Ne verjamem ti v popolnost.
Da preidem na stvar. Potrudila se bom, da bom boljša, obljubim.
Jemala bom svoja zdravila redno od zdaj. In vse bo lahko in lepo. Dragi?
Pridi in sedi, hrana čaka.
-Sem že jedel, Nik.
-Vzeli bomo ostanke. Malo govedine...
Kaj ni v redu, Alfie?
-Nič, samo...
Imam polno tega na umu in počutim se malo... -Kako?
Hladno, oddaljeno?
-Nik, to je pravo davljenje. Vse se je zgodilo tako hitro.
-Želim, da se to najboljše... -Kakšna stvar?
-Ne vem, kako naj ti to povem.
-Seveda veš, Alfie.
Imaš veliko izkušenj v zapuščanju punc.
Ne skrbi sem že odšla.
-Čudno, tudi ko veš, da se mora končati.
Ko se končno konča, imaš vedno čuden občutek.
Sem naredil pravo stvar?
Moram priznati
da pogrešam druženje.
Niki je bila za kazanje, ampak kot bi rekla moja grda teta Gladis:
Izgled ni vse.
Mislil sem, da je vedno bluzila, ampak zadnje čase mislim, da je stara imela nekaj v sebi.
-July?
-Zdravo, Alfie.
-Kakšno presenečenje!
-Bog, od kdaj je bilo? Od...
-Da. -Izgledaš neverjetno.
-Hvala, tudi ti izgledaš dobro. -Da, malo sem prehlajen.
-Drugače si dobro? -Jaz sem dobro, vedno sem dobro.
-Vesela sem, da sem te videla. -Tudi jaz.
-Veš, bil sem...
Žal mi je zaradi tistega, kar se je zgodilo med nama in kako se je končalo.
Ni bilo dobro.
Počutil sem se slabo, ker ne videvam Maksa. In tebe.
-Oproščeno je. -Dobro.
Vprašam se...
Mogoče bi lahko... veš, da ne morem nič obljubiti...
Če želiš, se lahko ponovno vidiva. Bilo bi lepo, ne, bilo bi super. -Alfie, jaz...
To je Adam.
-Zdravo, kako si?
-Zdravo, kako si, Adam? Adam? -Da.
-Bilo te je lepo videti.
Izgledaš fantastično. -Hvala.
-Moram iti. Zamujam na sestanek.
Veseli me, da sem te spoznal, Adam.
-July?
Kako je Maks? -Zelo dobro.
-Pozdravi ga. -Bom.
-Ali raje ne. Bodita dobro.
-Zdravo!
Zdravo!
Gospa Ving, ali je vse...?
Ving?
Zakaj jočeš?
-Ne jočem. Pojdi. -Sigurno?
-Dobro sem, samo pojdi.
-Oprostite, samo sem si hotel sposoditi avto.
-Zapustila me je. -Prosim?
-Bloson me je zapustila.
-Bloson? To je ime vaše žene, Bloson?
-Kaj sem naredil narobe? Jo imel rad?
-Drži se, prijatelj.
Lahko si jo vrneš. Pošlji ji rože in bombonjero. Napiši pesem.
-To delaš ti? -Ne jaz pravzaprav to nikoli ne delam, ampak...
mogoče je to način.
-Kaj se rima na Bloson?
-Poskusil bi fenomenalna(prim. prevod)
-V redu.
-Izgleda, da nikoli ne zapanjuješ.
-Hej, tudi jaz sem vesel, da tebe vidim.
Verjamem, da moram bežati. Zdravo, Sem.
-Pa to bi bilo po planu.
-Oprosti, samo... lepo je.
Poslušaj, Venet...
To je tako neprijetno, vem, ker... -Ne rabiš šepetat, Noel ni tukaj.
-Oba pogrešam in zanima me, če bi lahko to pustili za sabo?
Da se pretvarjamo, da se to nikoli ni zgodilo, da nadaljujemo, samo...
-Veš, Alfie...obisk ni bila dobra ideja.
-Vidva nista imela dojenčka?!
Imela sta otroka?
-Ne, tisto prvo je točno.
Spomnil sem se tega dne v bolnici, spomnim se, da sem poskušal gledati v njene
oči, da bi videl ali poskusil razumeti skozi kaj gre,
ampak ona me ni hotela pogledati. Vedel sem že takrat, ampak nisem hotel priznati.
Tako klasično nisem rekel ničesar.
-Vedela sem, da obstaja dobra možnost, da je otrok lahko Noelov. Vsaj upala sem.
-To je preveč še za mene.
-In zdaj?
-Lahko kaj storim?
-Kaj boš storil, Alfie?
-Veš, nikoli...
Nikoli nisem mislil, da... -Nikoli ne želim nikogar prizadeti.
Ampak to storiš, Alfie.
Potreboval sem prijatelja za pogovor z njim. Da se potožim.
Ne spomnim se da sem bil v avtu. Samo se spomnim stanja.
-Si jokal? -Zaradi malega? Ne vem točno.
Mogoče zaradi njega, ampak mislim, da največ zaradi sebe in Noela.
Mislim, da me nihče nikoli še ni tako pogledal.
A, verjemi mi, da sem dobil take poglede, ki ubijajo.
Samo stal je tam in nikoli, nikoli... -Ne veš, dokler nekoga nimaš rad.
In zdaj, kaj?
Kriviš sebe zaradi tega?
Naredi edino kar lahko, bodi gentelmen. -Za to nisem nikoli bil obtožen.
-Ne zanosi se preveč. Obnašal si se kot pravi kreten.
Drugič razmisli preden kaj narediš.
V redu je. Zajebal si stvar, in kaj boš storil? Pobegnil?
Vprašanje je, kaj se bo zgodilo s tvojim življenjem?
-Lagal bi, če bi rekel, da so me dogodki v zadnjem času opustili.
Dobro, dobro.
Zdravo, prijatelj.
-Kaj lahko storimo za vas nocoj? -Koliko so te?
-Pet in pol in morate jih takoj dati v vodo. -Dobro.
-Če malo bolje razmislim, to je nekako posebno. -Kakšna priložnost?
-Prosim? -Zaprositev? -Ne.
Pa želim, da ponudba gre v to smer.
-Razumem. Nekaj obvezujočega.
Povejte mi, kakšna je ona ali on in našli bomo pravi cvet.
-Pa, ona je...
Veste kaj, ona je avanturistka.
-Potem karanfili.
-In zelo seksi.
-Mislim na orhidejo.
-Malo skrivnostna. -Vrtnica z malo...
-In pod vsem tem je nekako... enostavna.
Liz?!
To sem jaz ljubezen.
-Nisam te pričakovala. Mislila sem, da delaš.
-Odkazano mi je pa imam prost večer.
Mislil sem vstati zgodaj, da greva v vas in vidiva kako je.
-Rade volje, srce, ampak imam zajtrk z investitorji zjutraj.
Kaj pa za vikend? -Bolje.
-Mislil sem, da bi...
-Bog!
Ne! Alfie...
Kako sladek gest. -Moja gospa.
Nisi neka plastična smet. Osebno sem iskal vsako. -Vidim to.
-In izgleda, da imam okus za cvetje. -Impresionirana sem.
-Ko govorimo o razcvetenosti... -Dobro, misija opravljena.
-Rad te presenetim.
-To si tudi storil.
-Dobro, potem, ker vstajaš zgodaj zjutraj, grem.
-Dobro, vidimo se jutri zvečer, kaj ne? -Da.
Ko že govorimo o temu, obstaja ena stvar o kateri se želim pogovoriti.
-Katera, srce?
-Počakal bom popoln trenutek in to je vse kar ti povem.
-Te pokličem zjutraj.
-In Alfie, hvala ti za rože. Polepšale so mi večer. -Resno?
V tem primeru bi mogoče ostal.
-To ni dobra ideja.
-Notri je neki moški, kaj ne?
Bog!
-Ne delaj tega.
-Je bil dober?
Boljši od mene? -Alfie, prosim te. -Povej mi, prosim te.
Res bi rad vedel, če je bil dober. Povej mi.
Rad bi vedel, kaj ima on. Povej mi.
Ajde! Ajde! Samo povej!
Kaj ima on boljšega od mene?
-Mlajši je od tebe.
-Moram priznati, da nisem videl, da to prihaja. Dobro me je pustila.
To ne vedeti, kaj ne?
Kot ste do zdaj ugotovili, sem dober v skrivanju svojih občutkov.
Stvar pri občutkih je v tem, da se vam prikradejo, ko jih najmanj pričakujete.
Veste kaj mislim? Da.
Kot z Liz.
Kdo bi pomislil, da od vseh žensk, ki jih poznam, bom ko spustim gard
prejel klasičen nokaut.
Ironično.
Zapomnite si to stvar.
Dori?
Zdravo. -Zdravo, Alfi.
-Dolgo te nisem videl. -Mogoče si preprosto nehal klicat.
-Ne, ne, stvari so se začele spreminjati. -Ne trudi se z pojasnjevanjem.
Ne, želim pojasniti. -Kaj? Zakaj si me pustil?
Se je pojavila ena lepša. Ne bom tega poslušala, Alfie.
-Poslušaj, Dori... -Resno. -Poslušaj, Dori...
Z mano se dogaja, da...
Ko se preveč ne zbližam, ampak nekaj takega delam, da se počutim
ne vezanega, ne v pasti, ali nekaj takega in... veš kaj mislim?
Ima to smisel?
-Zdaj ima to več smisla za tebe kot za mene.
-Pošteno. -Moram iti. Čakajo me.
-Dori?
Žal mi je.
-Srečno, Alfi.
Vse od začetka sem jih prizadel.
Vedno sem jim lagal.
Moram vam svetovati, ker sem bil opozorjen z nevidnim opozorilom naj
se ne vežem, nikoli ne poročim.
Kljub mojim naporom čutim neke krhotine in počutim se sigurnim.
Ko pogledam nazaj na svoje življenje
in na vse ženske, ki sem ji poznal
ne morem odmisliti
na to kaj vse so one storile za mene.
Jaz pa za njih nikoli nič.
Skrbele so za mene, me pazile.
Brez povratnih uslug.
Mislil sem, da sem jaz najboljši.
In kaj imam jaz? Zares?
Malo denarja v žepu?
Neke dobre pretnje, fensi avto, predpostavljam in sem sam.
Da, nevezan.
Svoboden kot ptica.
Od nikogar nisem odvisen. In nihče od mene.
Moje življenje je samo moje.
Ampak nimam niti grama možganov.
Če nimate tega, nimate nič.
In se stalno vprašam, kaj je odgovor?
O čem se gre?