svatto@pobox.sk vs CyberSPB from dvbnet@host.sk Scaled by MYO©
V hlavných úlohách
ANJELSKE OČI
Ďalej hrajú
Poďte sem!
-Je tu množstvo áut a pravdepodobne aj zranených -Rozumiem
-Potrebujeme viac záchranárov! -To nebude možné...
Kostýmy -Potrebujeme ich! -Robím,čo môžem... -Proste ich sem pošlite!
Počujete ma?
Počúvajte ma!
Pozerajte sa mi do očí... Cítite toto?
To je moja ruka...stlačte ju! Dostaneme vás odtiaľto...
Pomôžte mi!
Hudba
Strih
Výprava
Kamera To je v poriadku, teraz ste v bezpečí
Bude to v poriadku, len vydržte! Vediete si skvele!
Produkcia
Scenár
Réžia
Nepúšťajte! Zostaňte so mnou...
Zostaňte so mnou, dobre?
Zostaňte so mnou...
O rok neskôr
-Hej, čo to robíte? To je moje auto. -Nič, ja... -Videl som ťa. Čo si odtiaľ zobral?
-Vypol som svetlá... -Čo si zobral? -Nechali ste zapnuté svetlá... -Zobral si mobil, čo?
-Preberte sa! Pomohol som vám!
Prepáčte
To sa zvyčajne ľudia pýtajú ako prvé. Či som už niekoho zabila
Poprípade ich zaujíma auto
-Nikto sa nepýta, či som niekoho nezachránila. -A zachránila?
Mama by povedala, že len Boh zachraňuje
Musí to byť zábava...chytať zločincov...
Budeme hovoriť len o tomto?
Prepáč...
...v tomto nie som moc dobrá
-Takže rande nahovno? -Proste nechcem rozprávať svoj životný príbeh cudzincovi
"Čo robíš? " a podobné frázy...
Nemyslím, že ti vadili tie otázky, ale to, že sa ti nechce posluhovať mu...
Práve že áno! Bol to problém konverzácie.
Potrebuješ údržbu...
Drž hubu, kurva!
Čo? Preberali sme to celých 6 mesiacov!
O tomto sa už s tebou nebudem baviť... ...počkaj... to nie je tvoja vec!
Počkaj! -Čo je? -Máte kľúče zvonku.
Tak zaves, mne je to fuk! Hej!
Vy ste z čísla 215, že? Tak choď do piče! Nie, to nepatrilo vám...
Vieš čo? Ani sa neobťažuj!
-Candace -Catch -Charlie
Charlie, mal by si už byť v posteli!
Môžem objednať pizzu... ak si hladný...
Už musím ísť.
Uvidíme sa...
-Nevidela som jeho dodávku, tak... -Nie je tu.
-Ako sa máš? -Dobre. A Kathy a Larry jr.?
-Rastie, ako z vody... -Podobá s na teba, alebo má šťastie?
Nie, skôr sa podal na Kathy...
Čo mal znamenať ten telefonát: "Musíme sa porozprávať"? Vyzerá to na zlé správy...
Rodičia chcú osláviť výročie obnovením sľubu... kostol, kňaz, všetko.
-Výročie? -Chcú mať v dome párty. Mama chce, aby si prišla.
-A on? -Pracuje sa na tom...
-Je to už 10 rokov a on nevie zabudnúť! - Sharon, mne to nehovor...
Stále sa ho bojíš...
Nepáči sa mi, že sem chodíš v uniforme. Ľudia si môžu myslieť, že mám problémy.
Tiež som rada, že ťa vidím.
Skurvenec!
Zabijem ťa!
A teba pretiahnem!
-Drž hubu! Si zatknutý! -Ty piča! Vyfajči mi!
Si pekná, seňorita! Choď do piče!
Robíš mi to už teraz, zlato? Môžeš mi vyfajčiť na zadnom sedadle!
-Tu je 7673, niekoho vám vezieme! - Tá uniforma ti sekne!
Nechceš si ju vyzliecť? Ty skurvená piča!
-Stačilo! -Zavrieš ma? No tak, len sa ma dotkni!
Kurva! Cítim tu slaninu!
-Nemyslel som takýto dotyk, zlato... -Sem ťa teraz posadíme...
Ruky za hlavu, kurva! Otoč sa!
Sadni si, do piče!
-Kurva! Ty piča! -Dajte mu deku.
Porozprávajme sa!
-Mala som ho nechať? -Plánovala si si to už odkedy sme boli v aute!
-Čakala si na príležitosť! -Ak sa ti niečo nepáči, daj to do hlásenia!
-Tie smeny pri cintoríne mi narúšajú systém... -Tebe narúša systém tá sračka, čo žerieš!
Zbožňujem cintorín...žiadna doprava...
...nie je nič horšie, ako auto, rútiace sa na plný plyn...
-Máš rada cintorín, lebo nemôžeš spávať. -Ja mám na zaspávanie fintu.
Zvuk tvojho vlastného hlasu, že? Vlastne nie, ten uspáva tvoju ženu.
K zemi!
Stoj!
Prenasledovaný pri univerzite!
Počkaj! Vstaň!
Odhoď zbraň!
Do riti!
Toto je za brata, ty kurva!
Odhoď zbraň! Hovorím, odhoď to!
Ruky za chrbát! Ani sa nepohni!
-Preč od tej zbrane! Si v poriadku? -Ano!
-Nehýb sa, kurva! -Nie! Ten je OK.
-Priniesol som nektarinky, lebo broskyne boli ťažké, ako kamene! -Máš špinavý kabát!
-Pobil som sa. -Prečo? -Koledoval si.
-Môžeš hovoriť vážne? -Aký je dnes deň? -Streda
Tak nemôžem. Dnes som niekoho stretol...
-Výborne. Ach, brokolica! Ďakujem. -Bola to žena.
-Dúfam, že s ňou si sa nepobil. -Je to policajtka.
-Máš problémy? -Nemyslím...
To je dobre!
-Tak, ja už pôjdem. -Dovidenia o týždeň!
...zrazu mi to došlo. Vidím v hniezde malé vajcia, ale kde sú malé holuby?
-Milujem, keď riešite takéto veľké veci... -Jednu veľkú vec by som pre teba mal.
-Vieš čo? Povedz to radšej manželke. -To je nemocnica...
Takže bude v poriadku...
-Hovoril som, že to zvládne! -Zajtra prídeme. -Kde máš partnera?
-Veď má ženu. -To mám aj ja. -Lenže tá jeho ho má aj rada.
-Kam ideš? -Čo ťa do toho! -Radšej sa choď namaľovať! -Pogueová sa maľuje?
-Ozaj, už by si mi mal vrátiť ten rúž, čo si si požičal!
-Nedúfala som, že sa ukážete. Prečo sadíte tu? -Moc sa s ľuďmi nerozprávam...
-Sadnete si? -Iste...
-Ani som vám nepoďakovala... Sharon Pogueová. -Catch. -A ďalej?
Len Catch.
-Prečo ste to urobili? -Zabil by vás.
-Mohol zabiť vás. Túžite po smrti, alebo čo? -Na také úvahy nebol čas.
Ideš!
-Teraz čas máte. -Myslím, že ten risk za to stál.
-Veď ma ani nepoznáte! -To je pravda.
Myslím, že policajti sú super... ...každého zachraňujú...to je náročné.
Takí požiarnici... všetci ich milujú... Ľudia by mali vedieť, akí sú policajti skvelí
-Čo je? -Nič... -Viete, koľko ľudí v tomto meste ste zachránili?
...lebo ste im pomohli, alebo zbili niekoho, kto im chcel ublížiť?
-To ma ani nenapadlo... -Pretože robíte len svoju prácu.
Možno by ste mali byť policajtom vy.
Neviem... čiapky mi moc nepristanú.
Čo ste vlastne zač? Život, práca...
OK. Prepáčte...
...vždy, keď sa s niekým rozprávam, pripomína to výsluch...
-Pekný úsmev... -Ďakujem
-Nepredstavíš nás? - Catch-Ray
-Ahoj, Ray. -Catch... Poď k nášmu stolu, zaplatím ti večeru.
To je to najmenej za záchranu Pogueovej.
Vlastne som dosť unavená, takže idem domov...
-Vyrušil som? -Nie, Ray. -Odprevadím vás k autu.
Dobre.
-Toto nie je najbezpečnejšia štvrť, možno by som vás mala odprevadiť k autu ja. -Nemám auto.
-Zveziem vás? -Ďakujem, prejdem sa...
-Môžete šoférovať? -Nie som opitá. Vyzerám tak?
Keby som bola opitá, tak zvraciam, a ja nikdy nezvraciam...
Nebojte sa, OK? Nastúpite?
19. ulica...
-Nikdy nešoférujem... -Prečo?
-Čo je? -Predstavoval som si vás bez šiat.
-No dovoľte? -Nie, tak som to nemyslel...
...myslím bez uniformy. Keď máte voľno...
-Tu nebývam. -Viem, tu bývam ja.
Viete, tí chlapi v bare... sú to kamaráti...
...chápete, srandujeme, blbneme...
-...ale neviem sa zbaviť... -Čoho?
...vždy, keď zavriem oči, vidím tú zbraň...
...cítim nárazy tých nábojov...
...neviem, prečo vám to hovorím, boli ste tam...
...asi som fakt ožratá...
...myslím na to, čo by bolo, keby ste nešli okolo...
-čo by sa stalo... -Myslím, že nám bolo súdené sa stretnúť.
Ak chcete, môžete na chvíľu zájsť hore...
Dobre
-Dáte si drink? -Nie, ďakujem...
Mohli by ste zavrieť dvere?
-Sadnite si niekam! -Trochu sa tu poprechádzam.
-Nemali by ste si to tu obzerať, keď som nemala možnosť upratať. -No a? Aspoň je to prirodzené...
-Je to nezdvorilé. -Vyzerá to, že sa hneváte.
Keď sa nahnevám, som iná.
Nezvyknem si sem nikoho vodiť...
...ale teraz ste tu vy... Poďme sa rozprávať o blbostiach!
-Začnite! -OK...
Ako ste to mysleli s tým "súdené sa stretnúť"?
znelo to, ako reči tých TV-psychiatrov...
Niektorí tvrdia, že ľudia sa môžu dorozumievať pomocou mozgových vľn...
Takže sme sa... zacítili... Kto to tvrdí?
Netuším...
Ste blázon!
Ďakujem vám za...návštevu
-Znamená to, že mám odísť? -Nie...
-...nemusíte -Takže je to v poriadku? -Bola to sanitka?
Teraz sa hneváte?
Asi by ste mali vážne už ísť...
-Môžem sa niekedy zastaviť? -Prečo?
To tie mozgové vlny
Musím ísť!
Bože!
Čo je to s tebou? Si slepý? Skurvený idiot!
Čo tu robíte?
-Mama ti odkazuje, aby si sa stavila na obed. -Mami, pôjdeme už?
-"Za minútku"! -Ako sa má?
Veľmi dobre! Je rada, že ťa uvidí!
Otec tu nie je?
-Viem, že si bola za Larrym. -Hej, povedal mi o tej veci...
Príď domov, vážne!
-Teta, môžme sa odviesť v policajnom aute? -Hej!
-Poď, mami! -Vydrž! Musím ísť.
Vyzerá to tu rovnako... stále to tu cítiť cigaretami...
-Myslela som, že prestal... -Už len 6 za deň...
Zavolala si ma kôli Larrymu?
zavolala som ťa, lebo chceme, aby si prišla na našu oslavu
A prečo to celé vlastne?
-Je to ako nový začiatok... -Tvoj nápad?
Nás oboch. Takto manželstvo vydrží...
Prečo? Malo na mále?
Isteže nie!
-Ty si proste... -Proste čo? -Proste myslíš len na sex!
-Nepamätáš si dobré časy. Škoda! -Aj ja by som si ich chcela pamätať!
-A otec? Pamätá si niečo dobré o mne? -Iste!
Nemysli si, že ťa nenávidí... ...len mu bolo ublížené...
-Ublížené? Mnou? -Byť takto zatknutý? Na to sa nezabúda...
-Zvláštne, že ty si zabudla, čo ti urobil! -Nebolo to také zlé...
Zveličila si to... a už sa to roky nestalo...
Veď o to mi išlo! Mala by si byť vďačná!
Ježiši, prečo som za to potrestaná?
Nikto ťa netrestá...chceli sme ťa pozvať...
Prídeš?
-Haló ! - Máš odkazovač? Prosím? -Pýtam sa, či máš odkazovač.
- Áno -Mohol by si, prosím, zavesiť? Zavolám ti na odkazovač.
Vstal som skôr, čakal som tam.
-Po zaznení tónu mi nechajte odkaz -Ahoj, tu je Sharon.
Možno by sme mohli ísť na raňajky, alebo tak.
Zvyčajne vstávam skoro a prechádzam sa v parku...
Je tam kaviareň, hneď cez cestu.
Ak prídeš, tak prídeš...
-Po zaznení tónu mi nechajte odkaz. -Ahoj, nezdvíhaj, pozri...
...moc som toho nenaspala a asi to bol zlý nápad...
...cítila som sa minulú noc nejak čudne...
...teraz som už v poriadku...tak...
..to radšej nechajme tak...
Čo je?!
Kto je to?!
-Práve sa mi podarilo zaspať. -Mali sme rande.
-To nebolo rande. -Dobre, tak schôdzku. Ja na schôdzky chodím.
Zase tie dvere! Volala som ti o siedmej!
-Vstal som skôr, čakal som ťa tam. -Skontroluj si odkazy!
-Potrebujem sa vyspať. Príď o mesiac! -Prečo si myslíš, že ešte prídem?
-Tak prečo si tu? -Prišiel som ti povedať, že...
-...keď niekomu povieš, aby niekam prišiel a ten človek si zmení plány... -Čo máš v tom vrecku?
-Čo? -Čo máš v tom vrecku? -Do toho ťa nič!
-Je to káva? -Myslíš, že si ju zaslúžiš?
-A čo jedlo? Máš? -Tak to už si vôbec nezaslúžiš...
-Máš tam kávu s cukrom... -Čiernu
...len čiernu... Tak, čo ťa tentoraz priviedlo ku kúpe kávy?
-Nič si mi vlastne o sebe nepovedal. Čo robíš? -Teraz je to iné...
V čom? Si v mojej spálni, prehrabávaš sa mi vo veciach...
V tom je to iné! Kto si?
-Som niekto, kto plní záväzky! -Bože, si ženatý!
-Daj mi tú kávu! -Nie! Vráť mi ju!
Určite si zločinec, pravdepodobne na úteku. Už len to mi chýbalo!
Volám sa Catch. Nič som nespáchal. Som s tebou rád...
Chujovina! Vpustila som ťa sem...
-...a nič o tebe neviem. Chcem detaily! -Ale ja nechcem... -Nebuď smiešny! Prečo?!
-Už to tak je... -Tvoje pravidlá!
Hej, pravidlá.
Fajn. Až tak veľmi ťa ajtak netúžim spoznať
Doriti! Celú noc hore...
Maj sa!
-Smiem ďalej? -Iste, poď.
Na tie dvere pozor!
Tu bývaš?!
-Tu nikto nebýva, čo je to? Nejaké bojisko, alebo čo? -O tomto si hovorila?
-Čo? -Ten tvoj výsluch...
-...potrebujem právnika? -Nežartuj. -Nežartujem.
-Vážne? Tak mi povedz narovinu, kto si! -O čo ti ide?
-Tvoj život. Nechcem žiadne prekvapenia! -Toto je môj život...
...tu spím, chodím po meste, to je všetko.
-"To je všetko"? -Okrem teba.
-To, čo k tebe cítim... -Je?
Prekvapilo ma to. Myslel som, že je to nemožné...
-...že som... -Že si čo? Teplý?
-Mŕtvy. -Ako tomu mám rozumieť?
Nie. Rozmýšľala si nad tým, čo znamená "začať od nuly"?
Keď ľudia hovoria: "začnime od nuly"...
Toto je ono
Takže od nuly?
- Takže ten chlap vie, kde bývaš? -Nie je nebezpečný.
Uvedomuješ si, že o ňom nič nevieš? Čo za meno je Catch?
-Preveroval si si ho? -Ten chlap je duch. -Nemôžem uveriť, že si to spravil!
-Som tvoj parťák, musím na teba dávať pozor... -Nepotrebujem to!
Žiadne meno, žiadne priezvisko, to je čudné...
-To tu už dávno nebolo! To bol úsmev! -Pamätáš sa na policajtku?
-Navštívila ma! -Stretávate sa?
Má veľa otázok! Všetko by chcela vedieť!
To je normálne! Pohovor si s ňou!
-O čom? -Musíš sa s niekým rozprávať. Už je to takmer rok...
-Eleanora... -Vždy keď sa s niekým porozprávam, cítim sa lepšie...
-Je milá? -Je to tvrdohlavá...
-Je pekná? -To je jedno... -Takže áno...
-Hnevá sa na mňa... -Ospravedlň sa! -Za čo?
Na tom nezáleží. Sme rady, keď sa nám muži ospravedlňujú.
-Prosím? -Ahoj.
-Myslel som, že tam bude záznamník. -Ak chceš, zavolaj znovu, nezdvihnem.
-Ja len, či nepracuješ... -Asi by som mala. -Nemôžeš spať?
-Nie. -Ja tak isto... Nechceš niekam zájsť?
Teraz? Sú 3 hodiny, všetci spia...
-Všetci nie. -Má to byť rande?
Radšej schôdzka...
Neodpočinieme si?
Ako myslíš... Maj sa!
-Škoda, že si nemôžeme zaplávať... -Prečo by sme nemohli? -V šatách?
Bože, nevyzliekaj sa v mestskom parku!
Nenaučili ťa, ako sa vyzliecť?
Kam ideš?!
Bože, tá je studená!
Mrznem!
Pobozkaj ma niekam, kam ma ešte nikto nepobozkal...
Teraz ty...
-Ďakujem. -Charlie! Čo sme si hovorili o vychádzaní?
Musím ísť...
-Kde je Larry? -Ukľudni sa, Pogueová. -Do piče, kde je?! -Ešte sme ho nezbalili, čakáme...
-Dobre. Kde je? -Ukľudníš sa? Nehovor so mnou, ako so skurveným deckom!
Je vzadu s Annie. Hej, Kathy je vovnútri s deckom.
Zabijem ťa!
Ja z nej nič nedostanem, skús ty...
-Si OK? -Áno, veď je tu polícia.
-Vitaj v skurvenom susedstve! -Musel tu byť rámus... -Pohádali sme sa, ľudia sa hádajú...
Prečo si mi nič nepovedala? Bože, kurva!
-Prosím ťa, nerob to horším... -Dá sa to?! -On to tak nemyslel, stalo sa to po prvý raz...
-Všetko je raz po prvý raz! -Nerob mi pestúnku, kurva, nepotrebujem to!
-Kathy, pozri sa na seba... -Ty sa pozri! V mojom dome sú policajti! Kedy sa to skončí?
Ja som ťa neudrela...
Nestojím o tvoju ľútosť! Proste sa to stalo...
-...je moc citlivý... -Je citlivý? Do piče, on je citlivý?
-Udrel Larryho jr.? -To by nikdy neurobil!
-Je to dobrý chlap... -Presne toto hovorila pred rokom aj moja mama.
"Otec je dobrý chlap, nemyslel to tak, je moc citlivý!"
Odíď z môjho domu! Odíď, kurva, z môjho domu!
-Čo poviete na svoju obhajobu? -Chceš udrieť ženu, Larry? Čo takto mňa?! -Kurva, už je to tu...
-Ukľudni sa... -Bola to nehoda. -Videl si jej tvár?
-To vyzerá skôr na autonehodu! -Vtipné... Pozri, vravel som jej... -Drž piču! Hnusíš sa mi, skurvený zbabelec!
-A ty si skurvená piča! -Čo robíš?! -Pustite ma!
Videli ste to! Ste svedkovia! To je napadnutie!
-Chcem podať žalobu! -Žiadna žaloba, zbabelec!
-Videli ste predsa, čo mi spravila! Veď krvácam,do piče! -Ja som nič nevidel, spadol si!
-Čo ste slepí? Veď je to blázon! -Hovorím ti, ešte raz sa jej dotkni...
...a ja ťa zavriem sama! Si presne, ako on!
Naozaj? A čo ty?
-Vyhľadaj pomoc. -OK., vďaka za návštevu!
Mama vždy hovorila, že je to vec rodiny...
...že som zlomila nejakú kliatbu... Neviem...
...keď sme vtedy vošli do domu a ja som ho videla, ako ju bije...
...tak som... Čo som mala robiť?
Larry sa jej vždy zastával...
...a vždy za to zaplatil...
...ja som nikdy nezasiahla...
-...len som utiekla a schovala sa... -Nie, zasiahla si. Urobila si správnu vec. Zavolala si policajtov...
-To nemuselo byť... -Nerobila si to pre seba.
Po všetky tie roky...
...mi otec nikdy nič zlé nespravil...
Ale spravil.
Zostaň tam, kde si!
-Máme svoje ústavné práva... -Tak pán sa dožaduje práv?
Bozaj ma!
-Pozor na ústa! -Fešák sa zastáva svojej milej!
Poser sa!
-Nie je tak, strážmajsterka? -Strážmajsterka!
Strážmajsterka krava!
-O čo vám ide?! -Takýto život chceš pre svojho mladšieho brata?
Všetko to strieľanie, až kým to neschytá do hlavy, ako tvoj starší brat?
-Je to decko, Peebo, ešte má šancu! -A ja už nie, však?
Toto je tvoja šanca. Otázne je, či si dosť múdry na to, aby si ju využil.
Sadni si... To máš odkiaľ?
Choď do riti.
Ďalej!
-Máš nový nábytok... -Áno
-A nového kamaráta! Kto je to? -Bob. -Dal si psovi meno Bob?
-Nie, on sa tak už volal. -Povedal ti to? -Áno!
Niečo pre teba mám...pozvánka na výročie mojich rodičov.
Našla som to ráno v schránke.
-Pôjdeš? -Neviem...
-Ty by si šiel? -Ty chceš, aby som s tebou išiel?
-A šiel by si? -Môže ísť aj Bob?
Iste!
Tak, to by sme mali... Nasýť ma, som hladná. -Vezmem si sako.
A prezleč si tričko, smrdíš, ako pes!
-Čo to robíš? -Načo sú ti všetky tie hračky?
-Nemala by si sa hrabať ľuďom vo veciach! -Nehrabala som sa!
Načo toľko hračiek?
Prepáč, nechcela som ťa nahnevať.
Poďme.
-Čo je? -Nič, ideme!
Buď dobrý, Bob!
-To poznáš každého? -Ako sa máte?
Vyskúšaj to!
-Pripadám si, ako debil. -Skús to znovu! -Nie!
Čo je? Máš rád blues?
Poďme dnu!
Daj si to dolu
Poď!
Catch! To bolo úžasné, prečo si nepovedal, že hráš na trúbke?
-Neviem... -Prečo si odišiel? Bolo to úžasné!
Steve! Nemôžem tomu uveriť. Steve Lambert! Ako sa máš?
-Už je tomu asi... -Myslím, že ste si ma s niekým pomýlili.
-Sranduješ? Stevey, to som ja, Tony! -Nikoho toho mena nepoznám.
To je žart? Bol som v kancelárii a počul som to. Teba.
-Neviem, kto ste! -Hej!
Nechceš mi niečo vysvetliť? Kto je to? Dlžíš mu peniaze, alebo čo?
-Nepoznám ho. -Voláš sa Steve?
-Volám sa Catch! -Hej! -Čo odo mňa chceš? -Trebárs pravdu! Kto je Steve Lambert?
-Neviem! -Snažíš sa ma oklamať?
Čo sa dozviem zajtra? Že si ženatý?!
-Kam ideš? -Čo chceš odo mňa počuť? -Nič!
Nehovor nič! Chceš ísť?
Choď!
-Po zaznení tónu mi nechajte odkaz. -To som ja. Môžeš to zodvihnúť?
Chcela som vedieť, či by sme sa nemohli zajtra stretnúť...
Tak o druhej?
-Ohľadne toho večera... -Nemusíš nič vysvetľovať. -Asi by som mal...
Som v poriadku.
Poď!
-Kam ideme? Myslel som, že si dáme kávu... -Dôveruj mi...
Neublížim ti...
Pamätáš sa, ako si povedal, že niektorým ľuďom je súdené stretnúť sa?
Možno sme sa vtedy mali stretnúť...
-...keď som ťa držala za ruku... -Čo tým myslíš?
Asi sa nepamätáš, bol si v bezvedomí...
...bola som tam To som bola ja
...keď sa stala tá nehoda...
-O čom to hovoríš? -Možno preto sme sa znovu stretli...
-O čo ti ide? -Snažím sa ti pomôcť... -Nepotrebujem to, je mi fajn! -Nemyslím...
-Predstieraš, že je všetko fajn... -Nepredstieram! -Klameš... -Neklamem!
-Tak choď dnu a ja... -Prečo to robíš?
-Pretože si mal rodinu... -Drž hubu! -...manželku, dieťa... -Prestaň!
-Je mi ľúto, že sa to stalo.. -Čo chceš? -Aby si žil... -Ja žijem! O tomto sa nebudeme rozprávať!
-Stalo sa to! -Nestalo, toto nemusím absolvovať...
-Catch, ja len... -Rada komanduješ, však? -Nie, chcem ti porozumieť...
...nepoznám ťa, lebo si predo mnou uzavretý. Ja viem, že je to ťažké, môžem si len predstaviť...
Nemôžeš si predstaviť nič! Nemáš ani šajnu, aké to je byť za to zodpovedný...
Prosím?... ...Catch...
Zostaň so mnou... Ty si nič neurobil, nebola to tvoja chyba...
Bola som tam, videla som správu, ten kamión proste... Catch, prosím ťa...
...snažím sa ti niečo povedať...
...povedať, že nie si sám.
-Povedať, že... -Nehovor nič.
-Si jeho otec! -Prečo si ho nemôžeš zobrať so sebou? -Budem zaneprázdnená...
-...nebudem mať čas... -A ja mám mať čas? -Toto je moja šanca...
To je pekná nezodpovednosť...
...3 - 4 dni sa neukázať v robote... Na chrípku to nevyzerá...
-Ten divný sa na teba vysral, čo? -Bozaj ma!
Mal by som ťa asi poľutovať, ale myslím, že takto je to lepšie...
-Naozaj? A pre koho? -Pre mňa.
Hej, Martha Stuartová, nenaleješ aj parťákovi?
-Dostal ťa, čo? -Dám ti radu...
...zmeň tému.
Charlene je tehotná.
To je skvelé... ...gratulujem.
Neviem, či som na to pripravený...
-Milujem inú... -Koho?
Učiteľku angličtiny... ...mala taký pevný zadok...
Viem, že teraz niečím prechádzaš... ...takže poviem šéfovi, že som sa stavil
..a že si chorá, ako pes...
...ale moc to nepreťahuj. Máme tam nejaké povinnosti...
...vyčistiť ulice, kým príde môj malý... Rozumieš?
-Bol tu? -Čakala som ho dnes ráno...
...nakupuje pre mňa každý týždeň...
Keď je tu, hovoríte o tej nehode?
-Spomenie niekedy minulosť? -Nie. -Prečo?
Chcem, aby si k tomu našiel vlastnú cestu...
-Prečo ste prišli, Sharon? -Lebo chcem vedieť, ako mu pomôcť.
-Pomáhate mu. -Nemyslím. -Prečo?
-Zobrala som ho na cintorín... -Cintorín? -Myslela som, že to pomôže...
-Musí tomu predsa čeliť... -On tomu bude čeliť.
Keď príde jeho čas...
Postavil si okolo tej udalosti múr...
...okolo mojej dcéry a vnuka... Nedá sa s tým nič robiť.
Cintorín...
-Viete, aké ťažké je pre mňa ísť tam? -Chcela som ho dostať späť do života...
On sa vracal. Nevšimli ste si, ako sa v poslednej dobe zmenil?
Jeho byt, život, láska... Prečo sa tak ponáhľate?
-Bála som sa... -Čoho?
Že ho stratím... A myslím, že sa mi to podarilo.
Snažili ste sa len nájsť svoju cestu... Čo iné sa dá robiť?
Ja tiež niekedy neviem, čo mu môžem povedať, a čo nie...
...snažím sa robiť to, čo je správne.
Pozrite sa na seba! Ste taká ustaraná a zúfalá...
Je za tým láska...
Chcela by som vám obom zaželať to najlepšie... Ahoj mami, oci, chcela by som vám zagratulovať...
...a zaželať všetko dobré...
Ahoj mami, oci, len som sa zastavila, aby som vám...
...zagratulovala a myslím, že je to skvelé...
Topánky...
Po zaznení tónu mi nechajte odkaz.
Môžeš to zodvihnúť?
Zavoláš mi?
Rozhodli ste sa pred Bohom žiť spolu...
...zdieľať spolu v manželstve dobré aj zlé...
-Ste pripravení na tento zväzok? -Áno -Áno
-Opakujte: Ja, Karl, beriem si ťa, Josephine... -Ja, Karl, beriem si ťa , Josephine...
-...za ženu. -Ja, Josephine, beriem si ťa, Karl...
-...za manžela. -Budem ti oddaná...
...v dobrom aj zlom, v zdraví aj v chorobe...
...že ťa budem milovať a ctiť, až kým nás smrť nerozdelí...
Annie, Max...
...nechcem, aby ste si mysleli, že som na vás zabudol, len vás nemôžem nájsť...
Zobudil som sa a boli ste preč... Všetko bolo preč...
...v priebehu minúty...ani si ju nepamätám...
Ale myslím, že už mi to došlo.
Prišiel som na to...
...mal som 29 rokov, 3 mesiace a 8 dní...
...takže to bola minúta číslo 17, 810, 200... alebo tak dajako...
Tú minútu som stratil... A keď sa to stalo, myslel som, že som stratil všetko...
...spomienky, pretože boli neznesiteľné...
...skúšal som, ale...
...ale nedalo sa. Max, bolo ti vtedy zle, pamätáš?
Mal si narodeniny a prejedol si sa...
...ja...
Annie, povedala si, aby som spomalil, lebo je mokro...
...a mala si pravdu... ...mal som spomaliť.
Viackrát som mal spomaliť, ale nepočúval som.
Nepočúval som, keď si povedala, Steve, spomaľ, stráv s nami viac času...
Vtedy som ťa rozosmial, Max. Pozrel si sa na mňa...
...a ja som urobil grimasu a všetci sme sa smiali... Bolo to skvelé...
Bolo...
Som rád, že som tú minútu našiel...
Nech sa stane čokoľvek, už na ňu nezabudnem...
Oci!
Nezabudnem... Milujem vás.
-Dnes ho nenúť o tom hovoriť. -Dobre.
-Pekný obrad. -Áno, bolo napratané.
Skvelá párty... vyzeráš šťastná.
-30 rokov a stále zamilovaná... -Myslíš, že je to zle?
Isteže nie...
Si krásna!
Otec!
-Neutekaj! -Čo? -Funguje ti naslúchatko?
-Je v poriadku. -Otec, ja... -Čo do pekla to robíš? -Sharon, prosím...
O čo ma prosíš?! Prečo ho vždy ochraňuješ? "Nehovor s ním", "Neotravuj ho"...
-Budem ťa otravovať minútu. Zvládneš to? -Prečo radšej nejdeš, sakra, niekam preč?
Toto je medzi mnou a otcom! Tak nám dajte tú posratú minútu!
-Chceš, aby som odišla? -To je na tebe.
Pýtam sa, či som tu vítaná.
-Veď si tu. Čo chceš? -Chcem to vedieť! Chceš ma tu?
Máš ma ešte rád? Chcem to vedieť!
-Cítim sa, ako... -Ako čo?
Akoby som už nemal dcéru.
Máš. A je to hamba, že ju nechceš poznať.
Som na rade! Ahoj, rodičia...
...gratulujem. Viete, pripomenulo mi to tu...
...keď som mala desať rokov...
...hrali sme sa s Larrym na inváziu mimozemšťanov. Že?
Boli sme dosť hluční...
Otec, práve si prišiel z roboty, unavený a nahnevaný a my sme revali, ako blázni...
...vtrhol si do miestnosti a zreval: "Čo, do riti, tu vyvádzate?!"
Bála som sa . Naozaj.
Povedala som: "Hráme sa na inváziu mimozemšťanov, ocko".
A on: "Ja vám dám inváziu!"
Zodvihol ma zo zeme a hodil na gauč...
...potom zdrapil Larryho a tiež ho hodil na gauč.
Potom začal vydávať všetky tie zvuky...
Kričal: "Prišli sme na Zem, aby sme vám nakopali rite"! A my sme naňho skákali...
Smiala som sa tak, až som sa z toho skoro pocikala...
...skákali sme naňho a on stále vydával tie zvuky...
Bolo to skvelé...
...nezabudnem na to...
...a chýba mi to...
Chcela som povedať, ďakujem za to, oci...
-Čo tu robíš? -Pozvala si ma. Si OK.?
Áno...
-Chcela som sa ti ospravedlniť. -Za čo?
Chcela som, aby bolo všetko perfektné. Mal si pravdu, chcela som ťa komandovať...
Potom som si uvedomila, že to nemusí byť perfektné.
Spokojím sa s čímkoľvek...
-Nemajú ma tam moc radi... -Môžu byť radi, že ťa majú.
-Milá fráza. -To nie je fráza. To je pravda.
Prečo premáhaš plač?
Nie je to fér... Urobila som správnu vec!
Viem to! Nie je to od nich fér!
Už s tým nič nenarobím...
Bol som sa pozrieť na ženu a syna.
Povedal som im, že ich milujem, že mi chýbajú a o tebe...
Ako veľmi ťa milujem.
-Milujem ťa. -Aj ja teba.
Budem šoférovať.
Subtitles by: Peter Švatarák Scaled by MYO©