V jediném dnu smůly, zmizel ostrov Atlantida...
do hlubin moře. -Platón, rok 360 před naším letopočtem.
Ty pomatenče! Všechny jsi nás zničil!
Vlna narůstá! Musíme varovat Atlantidu!
Příliš pozdě!
Všichni se ukryjte! Všichni se ukryjte!
Tudy vaše výsosti. Rychle!
Koťe, honem!
Koťe, nech to být! Nemáme čas.
Mami!
Zavři oči, Koťe! Nedívej se tam!
ATLANTIDA Ztracená říše
Dobré odpoledne, pánové.
Ze všeho nejdříve, bych rád poděkoval tomuto výboru
za věnovaný čas, aby mohl vyslechnout můj návrh.
Takže, všichni jsme slyšeli legendu o Atlantidě...
kontinentu někde uprostřed Atlantiku...
který byl osídlen vyspělou civilizací...
vlastnící technologii mnohem vyspělejší, než je ta naše současná...
která, podle našeho přítele Platonóna tamhle...
byla náhle zaskočena nějakou přírodní katastrofou...
která ji celou potopila pod moře.
A teď, někteří se mohou ptát, proč Atlantida?
Je to jenom mýtus, nebo ne?
Čistá fantazie.
Ale právě zde se můžete mýlit.
10 000 let před Egypťany...
kteří postavili pyramidy...
Atlantida měla elektřinu, vyspělé lékařství...
a dokonce dokázali létat. Nemožné, říkáte?
No, není. Ne pro ně.
Nesčetné starodávné kultury po celé zeměkouli souhlasí...
že Atlantida měla nějaký zdroj energie, který...
býl výkonnější než pára, než--než uhlí.
Výkonnější než naše moderní...
spalovací motory.
Panové, domnívám se, že pokud najdeme Atlantidu...
najdeme tento zdroj energie...
a vyzvedneme ho zpět na povrch.
Takže, tohle je stránka z osvětlujícího textu...
který popisuje knihu pojmenovanou Shepherdův Deník...
o kterém se říká, že má důvěryhodné informace o Atlantidě...
a její přesné pozici.
Takže, na základě staletí starých překladů Norských textů...
historici uvěřili, že Deník leží v Irsku.
Ale po srovnání textu...
s runami na Vikingském štítu...
Jsem přišel na to, že jedno z písmen...
bylo špatně přeloženo.
Takže pokud zaměníme toto písmeno...
a vložíme to správné...
přijdeme na to, že Shepherdův Deník...
klíč k Atlantidě...
neleží v Irsku, pánové...
ale na Islandu.
Pánéve, ehm, Nyní zodpovím Vaše otázky.
Ehm, můžete mě, pánové, na chvíli omluvit?
Kartografie a lingvistika, tady Milo Thatch.
Jo-jasně. Ehm... za minutku.
Omluvte mě, pane Hickenbottome.
Co teď? Už je to lepší?
Aha. Jasně. Rádo se stalo.
A ať už se to víckrát nestane!
Jasně, sbohem.
Takže, jak můžete vidět tady na--
na této.. ehm, mapě--mapě, ehm, téhle--
ehm--co jsem nakreslil. Vyznačil jsem tady cestu...
která by mě, a mojí skupinu, dovedla...
k jižnímu pobřeží Islandu, kde obdržíme Deník.
Ah, přehlídka začíná.
Dobrá, už je to tady.
Konečně se dostanu z tohodle žaláře.
"Vážený pane Thatchi, tímto Vám oznamujeme...
"že naše sezení dnes bylo přeloženo...
"z 16:30 na 15:30."
Cože?
"Vážený pane Thatchi, vzhledem k vaší nepřítomnosti...
"se výbor rozhodl odmítnout Váš návrh.
"Přejeme pěkný víkend. Kancelář pana Harcourta."
Tohle mi přece nemůžou udělat!
Přísahám, že ten mladý Thatch...
je každým rokem šílenější.
Jestli ještě někdy znovu uslyším slovo "Atlantida"...
Vstoupím rovnou před rozjetý autobus!
Ha ha ha! Popostrčím tě!
Pane Harcourte!
Mocný bože! A je tady!
Členové výboru-- eh, počkejte!
- Jak jsi nás našel? - Pane Harcourte, počkejte!
Zachraň se kdo můžeš!
Kde je hlídač, když ho potřebujete?
Pane Harcourte, měl by jste mě vyslechnout, pane!
Ehm, pane?
Počkejte! Pane Harcourte!
Pane, já.. mám nové důkazy, že--Prosím, pane Harcourte!
Stůjte! Pane, kdyby jste mohl-- Můžete počkat--
Děkuji mnohokrát. Podívejte se na--
Toto muzeum sponzoruje vědecké expedice...
založené na faktech, ne legendách a historkách.
Kromtoho Vás potřebujeme zde.
- Jsme na Vás závislí. - Opravdu?
Ano! Co bychom si počali se zimou, která právě přichází?
To topení bude potřebovat mnoho pozornosti.
- Topení? - Jeď, Hansi!
Ale tady je-- ten deník!
Je na Islandu! Tentokrát jsem si jistý!
Pane, opravdu jsem doufal, že k tomu nedojde...
ale zde je, ehm, má výpověď.
Pokud odmítnete můj návrh, budu...
nucen odejít!
Myslím to vážně, pane.
Pokud odmítnete sponzorovat můj návrh--
Uděláte co?
Spláchnete svoji kariéru do záchodu...
přesně jako Váš otec?
Máte slibnou budoucnost, Milo.
Nezahazujte ji tím, že se budete pídit po pohádkách.
Ale mohu dokázat, že atlantida existuje!
Chcete jít na expedici?
Tady máte. Vezměte si tramvaj, jeďte k řece Potomac a skočte do ní.
Možná Vám ta studená voda vyčistí hlavu. Hansi!
Jsem doma.
Fluffy? Tady, kočičko.
Vy jste Milo James Thatch?
Kdo--kdo jste? Jak jste se sem dostala?
Slezla jsem komínem. Ha, ha, ha.
Jmenuji se Helga Sinclairová.
Jednám na základě přání mého zaměstnavatele, který...
Jenž má pro vás velice lákavou nabídku.
Máte zájem?
Váš--Váš-- váš zaměstnavatel? Ehm.
Kdo je Váš zaměstnavatel?
Tudy prosím.
Nekapejte na podlahu.
Vstupte živě.
Pan Whitmore nerad čeká.
Budete ho oslovovat "Pane Whitmore" nebo "Pane."
Budete stát, dokud Vám nebude dovoleno usednout.
Mluvte stručně a držte se tématu.
Rozumíme si?
A buďte klidný.
On nekouše... zas tak často.
Dědečku?
Nejlepší objevitel, kterého jsem kdy poznal.
Preston Whitmore. Je mi ctí tě poznat, Milo.
Nepřidáte si se mnou trochu jógy?
Ehm, ne ne. Děkuji.
Opravdu jste znal mého dědečka?
Ach ano. Potkal jsem starého Tadeáše kdysi v Georgetownu.
Ročník '66. Zůstali jsme blízkými přáteli...
až do konce jeho dnů.
Dokonce mě tahal s sebou...
na některé jeho nebezpečné a bázlivé expedice.
Thatch byl blázen, byl jako netopýr co si sedne na mango a zjančí se z toho.
Často o tobě mluvil.
Legrační. On--nikdy se o Vás nezmínil.
Ach, ani nemohl.
Věděl jak moc mám rád své soukromí.
Snažím se držet v pozadí.
Pane Whitmore, směl bych se zeptat, proč tu vlastně jsem?
Podívej se na tenhle stůl.
Aha!
To je pro tebe.
To je--to je od mého dědečka.
Přinesl mi tenhle balíček před několika lety.
Řekl, že pokud se mu něco stane...
Mám ti to předat...
až budeš připraven--
ať už to znamená cokoli.
To..
To nemůže být pravda. To je Shepherdův Deník.
Pane Whitmore, tento deník je klíč k...
nalezení ztraceného kontinentu Atlantida!
Atlantida! Ha ha ha! Nenarodil jsem se včera, synku.
Ne, ne, ne. Podívejte.. podívejte se na tohle.
Koordináty. Vodítka. Všechno je přímo tady.
Jo, přijde mi to jako pěkný blábol.
To proto, že to bylo napsáno v dialektu...
který se už nepoužívá.
- Takže je to k ničemu. - Ne ne. Jenom je to obtížnější.
Strávil jsem celý život studováním mrtvých jazyků.
Mě to jako blábol nepřipadá.
Ach, pravděpodobně je to stejně podvod.
Pane Whitmore, můj dědeček by věděl jestli...
je tohle podvod, tak já bych to poznal.
Vsadím vše co mám a vše v co věřím...
že tohle je původní Shepherdův Deník.
Správně, správně.
Takže co s tím chcete udělat?
Totiž, já--dostanu finance.
Myslím tím, že museum--
Nikdy vám to neuvěří.
Ukáži jim to! Donutím je aby uvěřili.
Jako jste to udělal dnes?
Ano! Totiž, ne. Jak jste...
Zapomeňte na ně, ano?
Naleznu Atlantidu sám.
Myslím tím, že si pronajmu loď!
Gratuluji, Milo.
Přesně tohle jsem chtěl slyčet.
Ale zapomeň na loďku, synu.
Budeme cestovat ve velkém stylu.
Vše je připraveno. Pojede to jak po másle.
Jak to?
Celé roky tvůj dědeček ničil můj sluch...
povídkami o téhle knize.
Nemohl jsem to vystát.
Ale pak jsem se nabažil...
a udělal sázku s tím starým kozlem.
Říkám, "Thatchi, jestli opravdu najdeš...
"ten takzvaný deník...
"nejenom že budu financovat expedici...
"ale dám ti obrovský polibek."
Pak si dovedeš představit tu svízel...
když tu proklatou věc opravdu našel.
Teď vím, že tvůj dědeček je mrtev, Milo...
Bůh opatruj jeho duši, ale Preston Whitmore...
je muž, který drží slovo.
Slyšíš to, Thatch?
Chci vejít do posmrtného života...
s čistým svědomím!
Tvůj dědeček byl velký muž.
Asi si pravděpodobně neuvědomuješ jak velký.
Ti mufloni v muzeu ho stáhli na dno...
a dělali si z něho akorát legraci.
Zemřel jako zlomený muž.
Pokud bych mohl přinést alespoň jeden důkaz...
úplňe by mi to stačilo.
Ach, Thatchi.
Proč tu vlastně takhle postáváme?
Máme tu nějakou práci.
Ale pane Whitmore, vždyť víte, že pro to co zamýšlíte...
potřebujete posádku.
O to jsem se už postaral!
Potřebujete inženýry a-- a geology.
Mám je všechny. Nejlepší z nejlepších.
Gaetan Moliere, geologie a hornictví.
Tenhle chlápek má nos pro hlínu.
Vincenzo Santorini, demolice.
Vysekal jsem ho z Tureckého vězení.
Audrey Ramirez. Nenech se oklamat jejím věkem.
Ví toho o motorech více...
než kdy já, nebo ty budeme vědět.
Je to stejná skupina, která získala Deník.
Kde byl?
Na Islandu.
Vědel jsem to! Vědel jsem to!
Vše co potřebujeme je někdo, kdo se vyzná v těhle blábolech.
Takže je čas se rozhodnout.
Můžeš stavět na daru, který ti zanechal dědeček...
nebo se můžeš vrátit ke svému topení.
- Tohle je skutečné. - Teď se můžeš chytit šance.
Správně. OK. Já-Já musím dát výpověď.
Zařízeno. Už jste tak učinil toto odpoledne.
- To jsem udělal? - Jo.
Nerad opouštím to sladké nicnedělání.
Ehm, můj byt. Musím tam nechat zprávu.
- Postaráno. - Mé oblečení?
- Zabaleno. - Mé knihy?
- Uskladněny. - Má kočka?
A sakra.
Tvůj dědeček měl rčení.
"Naše životy jsou vzpomínány...
v darech, které necháváme našim dětem."
Tento deník, je jeho dárek pro tebe, Milo.
Atlantida čeká Takže co řekneš?
Jsem váš muž, pane Whitmore.
Nebudele toho litovat.
Páni, jsem tak vzrušený, Ani to nemohu udržet.
Mrkev. Proč je tu vždycky tolik mrkve?
Nikdy nejím mrkve.
Pozor. Všichni se dostaví k molu.
Toto hlášení je určeno tomu, kdo zaměnil v nápisu "Vchod",
"V" za "Zá". Všichni jsme se velmi zasmáli.
Promiňte? Potřeboval bych se, ehm, nahlásit?
Ano, Pane Thatchi?
To jste vy!
Hej blondýnko, něco bych pro tebe měl.
Počkej chvilku.
Co je to tentokrát, Sušenko?
Zaplácala jsi můj vagón k prasknutí samýma nepotřebnýma věcma.
Podívej se na to všechno-- skořice, oregano, koliandr.
Co je to sakra koliandr?
A co třeba tohle?
To bude hlávkový salát.
Salát? Salát?!
Je to zelenina, Sušenko.
Muži potřebují čtyři základní skupiny jídel.
A já mám čtyři základní skupiny jídel!
Fazole, slanina, whisky a špek!
Dobrá, kovboji. Zabal si to a hýbni sebou.
Pozor. Všichni se dostaví k molu.
Probíhá závěrečné nakládaní.
Hej, Juniore.
Jestli hledáš projížďku na ponících...
tak je to tady vzdadu.
Promiňte. Promiňte?
Upustil jste váš dy-dy-dy-dynamit.
Ha ha ha.
Co dalšího tam, ehm, ještě máte?
Ach, střelný prach, nitroglycerin, poznámkové bloky...
pojistky, knoty, lepidlo a ...
kancelářské sponky. Ty velké.
Vždyť to znáte. Prostě kancelářské potřeby.
Milo! Kde jste byl?
Chtěla bych vám představit velitele Rourka.
On vedl Islandský tým který přinesl Deník.
Milo Thatch.
Je mi potěšením poznat vnuka starého Tadeáše.
Vidím že jste dostal ten deník. Hezké obrázky, ale...
já preferuji dobrý western.
Docela působivé, ne?
Páni, vy když se vsadíte, tak to berete vážně.
No, tvůj dědeček vždy věřil...
že nikdy nemůžeš obětovat dost peněž při honbě za vědomostmi.
Totiž, veř mi, že tohle je malá částka ve srovnání...
s cenou toho co...
vyděláme z tohoto výletu.
Ano, na tomhle bychom všichni měli sbohatnout.
Upozornění pro všechen personál.
Vypuštění proběhne za 15 minut.
- PaneWhitmore. - Rourku.
Je čas.
- Nashle, pane Whitmore! - Ať jsme na tebe pyšní, chlapče!
Zahájit ponor!
Ano pane! Zahájit ponor.
Poručíku, vemte ji pod vodu.
Důstojníku, ponořte loď.
Hloubka 150 stop.
Probíhá ponor! Pět stupňů.
Vemte nás pod vodu.
Upozorňení.
K večeři dnes budou vařené fazole.
Bude následovat hudební program.
Kdo tohle napsal?
Vyrušil jsi špínu.
- Ehm, promiňte? - Vyrušil jsi špínu!
Špína z celé zeměkoule, která přetrvala staletí!
Co to tu máte?
Anglie se nikdy nesmí spojit s Francií!
- Co se to děje v mé posteli? - Ptáte se příliš mnoho.
Kdo jste? Kdo vás poslal? Tak mluv!
- Mě? Ja jsem... ehm... - Pche! Brzo na tebe budu vědět dost.
Hej, hej, hej! Tak pojď!
Nebuď taková padavka. Stůj v klidu.
Aha! Tady jsi.
A teď mi ukaž, co tě k nám přivádí, příteli.
Pergamenové vlákno od Nilu z roku zruba 500 před kristem.
Tužka, tvrdost 2. Skvrny od barev...
typ, který se používá ve vládních budovách.
Máš kočku, krátkosrstou Perskou...
dva roky starou.
To máme všechny mikroskopické stopy...
kartografa.
A lingvisty.
- Hele, jak jsi-- - To je urážka!
Musíš hned odejít! Ven, ven, ven, ven!
Ale ne. Seděl jsi ve špíně, že ano?
Moliére, copak jsem ti neříkal...
že se máš k ostatním dětem chovat hezky?
Ustup. Mám mýdlo, a nebudu váhat ho použít.
Zpátky, falešná kreaturo!
Zalez do díry, ze které jsi vzešel!
Jmenuji se Cukroušek.
Joshua Cukroušek. Lekařský důstojník.
Jo, jsem Milo Thatch.
Milo Thatch. Jsi moje 3:00.
No, nic se nevyrovná současnosti.
- Páni. - Hezké, co?
V katalogu psali, že tahle malá kráska...
přeřízne stehenní kost během 28 vteřin.
Vsadil bych se, že to zvládnu dvakrát rychleji.
Teď vyplázni jazyk a řekní "Áááá."
Ne, ne, opravdu není... Áááá--
Takže odkud jsi?
Opravdu? Má rodina je odtamtud.
Opravdu hezká krajina tam je. Rybaříš tam také?
Já? Nenávidím rybaření. Nemám rád ryby.
Nemám rád chuť, nemám rád tu vůni...
a nesnáším všechny ty malé kůstky.
Tady to potřebuji, aby jsi to vyplnil.
Čím?
Milo Thatch ať se hlásí na můstku.
Díky.
Chci říci, že jsem tě rád poznal.
Aha. Také jsem tě rád potkal.
A tak mu říkám, "Co je to s mým karbanátkem?"
A on na to povídá--Ale ne.
Vydrž, Maruš, mám další hovor.
Pane, blížíme se na souřadnice.
Haló, Maruš? Jo, takže, on povídá...
Dobrá, trošku se tu porozhlédnem.
Ano, pane. Nastavte kurs 2-4-0.
15 stupnů dolů na příď.
Jdeme napravo 2-4-0.
Vítejte na můstku, Pane Thatchi.
Dobrá, takže všichni...
Chci aby jste věnovali panu Thatchovi...
vaši plnou pozornost.
Dobré odpoledne. Všichni mě dobře slyší?
Ha, OK, takže, teď-- co takhle nějaké diapozitivy?
První... obrázek znázorňuje stvůru.
Stvůru tak strašnou...
že námořníci říkali, že zešíleli...
při pouhém pohledu na ni.
Jedna paní povídala.
Aha, omlouvám se. To je...špatně.
Páni. Z takových chlápků jsem...
dřív získávala peníze na oběd.
Každopádně, tohle, ehm--OK.
Toto je kresba, znázorňující Leviatan...
stvůra strážící vchod do Atlantidy.
S nečím jako je tohle...
bych podával bílé víno, myslím.
Je to mýtický mořský had.
Je popsán v knize Jobově.
Bible o něm říká...
"Z jeho úst vychází spalující blesky...
ze kterých vyšlehává ohnivé jiskření."
Ale nejspíše je to vykreslení zla...
které má zastrašit pověrčivé.
Takže když najdeme tohle boží zjevení, co pak?
Kdy začneme kopat?
Ve skutečnosti, kopat vůbec nebudeme.
Podívejte, podle deníku...
nás cesta do Atlantidy zavede zkrz dlouhým tunelem...
na dno oceánu, ze kterého se křivkou...
dostaneme do vzdušné kapsy přímo zde.
Tam nalezneme zbytky...
starodávné dálnice, která nás křivkou dovede do Atlantidy.
Něco jako výlevka ve tvém umyvadle.
Kartograf, lingvista, instalatér.
Je těžke uvěřit, že je stále jenom jeden.
- Říkals, že budeme kopat. - Jdi pryč, Krtku.
Kapitáne, na tohle by jste se měl podívat, pane.
OK, přednáška skončila.
Chci venkovní světla.
Podívejte na to.
Jsou zde lodě z každého období.
Veliteli, tohle by jste si měl poslechnout.
"Predeshtem logtu nug...nah geb. "
Veliteli?
"Vstupte do hnízda Leviatanova."
Veliteli?
"Tam najdete cestu k bráně."
Veliteli?
Ano paní Packardová. Ce se děje?
Mám něco v hydrofónu...
- Měl byste si to poslechnout. - Dejte to na mikrofon.
Co je to? Hejno velryb?
Ehm, něco většího.
Zní to jako kov.
Může to být odraz od těch skal.
Chcete to dělat za mě? Prosím, poslužte si.
Zdá se mi to, nebo je to hlasitější?
No, ať už to bylo cokoli, teď je to pryč.
Helmsmane! Obhlédnem to tady.
Zpomalte a přibližte nás k--
Z cesty!
Řekni Kolačkovi aby rozehřál máslo...
a přinesl bryndáčky.
Chci tohodle humra servírovaného na stříbrném podnose.
Nabijte torpédomety! Zaujměte bojová postavení!
Bitevní staníce!
Vydržte chlapci.
Nepanikařte.
Veselé vánoce! To je ale stroj!
Počkej, počkej! Uhh!
Vypusťte ponorky!
Ponorky vypluly.
Palte!
Jsme volní. Vše dopředu.
Palte torpéda!
Torpéda pal!
Dejte mi můstek!
Pane, tady strojovna na čtyřce.
Rourku! Dostali jsme tady dole pěkný zásah...
A rychle nabíráme vodu.
Nechci být poblíž, až to zaplaví boilery.
Kolik máme času?
20 minut, pokud to hlavy vydrží.
Možná by bylo lepší počítat spíše s pěti.
Slyšli jste dámu, pánové. Tak pohyb!
Pohyb! Kam? Kam se máme pohnout?
Packardová, vyhlašte poplach!
On si vzal kufr?
Maruš, drahoušku, nemyslím si, že se ještě vrátí.
- Packardová! - Zavolám ti zpátky.
Ne, ne. Ja zavolám.
Všchni opustit loď!
Tak pohyb, lidi! Kdyby to bylo ještě dnes, je to fajn!
No tak! Všichni čapněte místo a koukejte si zapnout pás.
Poručíku, dostaňte nás odsud!
Poručíku!
Pracuji na tom!
Držte se.
Kudy, pane Thatchi?
Hledáme něco, jako velkou trhlinu.
Tam! Před námi.
Všechny lodě, sestupovat při 20 stupních.
Rozkaz! Sestup 20 stupňů dolu.
Přímo za tebou!
Sakra blé!
Zabije nás to tu!
Pozor!
Je to jenom výlevka. Je to jenom jako umyvadlo.
Před sedmi hodinami, jsme začali tuto expedici...
s 200 nejlepších můžů a žen, které jsem kdy poznal.
A tohle je vše co zbylo.
Nebudeme si nic nalhávat, pánové.
Máme tu něco jako malou krizi.
Ale tímhle už jsme pluli i dříve...
a vždy jsme propluli, s pádlem i bez něho.
Nevidím důvod proč to teď měnit.
Od teďka má každý zdvojené povinnosti.
Každý bude řídit, každý pracovat.
Vypadá to, že naše šance na přežití...
visí na vás, pane Thatchi.
Vás a té malé knize.
Všichni tu umřeme.
Dobrá lidi. Osedlejte koně.
Poručíku, chci aby tenhle konvoj vyrazil před pěti minutami.
Moliére, vezmi si to na starost.
Ne, Vinney, Audrey si bere naftaře.
Znáš pravidla. Chci tě mít 50 metrů...
za tím náklaďákem, a to za všech okolností.
A Packardová, zhasni tu cigaretu.
Jste si jist, že znáte tuhle třídu vozidla?
- Ech... - Umíte řídit nákladní vůz?
Pff! Ha ha. Samozřejmě, že umím řídit náklaďák.
Myslím, určitě, tady máte řadící páku...
a tady je plyn, a brzda...
a samozřejmě, tuhle železnou, ehm, věc.
Dobrá byla to dodávka na jednom malém ostrůvku...
Ale v principu je to to samé!
Tak jedeme!
Moc se za to omlouvám.
Tak jedem, civlisto!
Doufám, že jsi to jen tak nevypil?
- Mm-hmm. - To není dobré.
To je nitroglycerin.
Nehýbej se.
Eh, nedýchej.
Nedělej vůbec nic, kromě snad modlení.
- BUM! - Aááá!
Jo.
Páni, podívejte se jak je to veliké.
Musí to mít alespoň půl kilometru na výšku.
To--to muselo trvat stovky--
ne, fjůů, tisíce let než se to vytvořilo.
Páni, podívej, Udělal jsem most.
Zabralo mi to...chvilku?
10 sekund, 11, nanejvíš.
Vypadá to, že tu máme drobný záteras.
Vinny, co myslíš?
Myslím, že bych to mohl odstranit, pokud bych měl asi 200 kusů tohodle.
Problém je v tom, že mám okolo 10.
A také, pět mých vlastních...
a párek bomb...
světlici.
Hej, škoda že nemáme nějaký nitroglycerin, co, Milo??
Vypadá to, že to musíme provrtat.
Bude mi potěšením.
Ach! Hlupáku!
Ty jsi hlupák!
Tomu nerozumím.
Zrovna jsem tuhle věc ráno vyladil.
Vypadá to, že to schytal rotor!
Musím vzít náhradní...
z některého nákláďáku.
- Mohl bych-- - No toques nada!
Hned jsem zpět.
Žije!
Hej, cos udělal?
No, víš, bojler v téhle mašince...
je Humac model P54/813.
V muzeu máme model 814.
Hřející jádra v celé řadě Humac line...
vždy byly trošku, takové temperamentní...
takže někdy musíš prostě...bum!
Trošku jim domluvit.
Jo, jo. Mockrát děkuju.
A teď zklapni.
Tady máš dvě za to vymlouvání.
To je ono. Musí být.
Dobrá, založíme zde tábor.
Jaktože to svítí?
Pche! To je přírodní fosforence.
Díky téhle věci neusnu celou noc, znáš to.
Přijďte si nandat.
Jako předkrm, Cézarův salát...
hlemýždi...
a vaše orientální podzimní závitky.
- Juk. - Chtěl jsem toho hlemýždě.
Dej si do nosu.
Tady máš, Milo.
Put some meat on them bones.
Díky Sušenko. Vypadá to víc slizké než obvykle.
Chutná ti? Dobrá, přidej si.
Jsi pěkně vychrtlý. Když je tě vidět z boku...
a vyplázneš jazyk, vypadáš jak zip.
Víte, byli jsme na toho kluka pěkně tvrdí.
Co kdyby jsme s ním dali řeč?
Jo, máš pravdu.
Hej, Milo! Proč si nejdeš sednou k nám?
Opravdu? Nebude vám to vadit?
No tak. Zaparkuj to tady.
Páni, tohle je síla.
Chci říct...
je mi ctí být součástí vaší--
- Krtku! - Ach, odpusťte.
Nemohl jsem odolat.
Hej, Milo, copak nikdy nezavřeš tu knížku?
Jo, už jsi musel přečíst nejméně stokrát.
Já vím ale tohle--tohle prostě nedává smysl.
Tady, v téhle pasáži zde, See, vede cesta...
k nečemu zajímavému.
Nazývá to srdcem Atlantidy.
Může to být zdroj energie, o kterém se mluví v legendách.
Ale pak to prostě-- prostě to končí.
Je to skoro, jako by tu chyběla stránka.
Klid, hochu.
Neplatí nás za přesčasy.
Já vím.
Někdy se nechám trochu unést.
Ale o tom to přece je ne?
Myslím tím, objevování, týmová práce, dobrodružství.
Tedy pokud, možná...
to neděláte pro peníze.
- Peníze. - Peníze.
Řekl bych asi že... peníze.
No vypadá to, že jsem tu jediný nadšenec.
Copak, něco s tvým krkem?
No jo, muselo se mi s ním něco stát když--
Lepší?
Jo!
Kde jsi se tohle naučil?
- U šamana Arapahiho. - No nepovídej.
Narodil jsem se tam a vyrostl s ním.
Můj otec byl doktorem v armádě.
Usadil se v Kansasu...
po té co poznal mojí matku.
No nepovídej.
Ne. Mám ovčí kůži z Howardské univerzity.
a medvědí kůži od Železného mraku.
V polovině studia na lékařské škole, mě odvedli.
Takže jeden den jsem studoval anatomii ve třídě...
a druhý den sešívám nájezdníky na San Juan Hill.
Hlavní chod.
Už se do mě nic nevejde.
Hlídám si váhu.
Ha ha ha, nemějte obavy.
Nebojte se, necháme to na později. To se nezkazí.
Díky bohu, že jsem ztratila chuť už před lety.
Ty si nepostavíš stan?
Ehm, postavil jsem.
Myslím, že jsem trošku vypadl ze cviku.
Nekempoval jsem už od...
no, co mě naposledy vzal dědeček.
Nikdy jsem nepotkal tvého dědečka.
Jaký byl?
Kde začít?
Byl pro mě něco jako táta.
Rodiče mi zemřeli když jsem byl ještě dítě...
a tak se o mě staral on.
Co?
Jenom jsem si na něco vzpoměl.
Jednou, když mi bylo osm,...
dělali jsme pochod k tomu prameni...
a já uviděl, jak se něco blíská ve vodě.
Byla to původní špička šípu.
No a já si myslel, že jsem našel ztracenou civilizaci...
alespoň tak, jak o tom dědeček mluvil.
Teda dokud jsem nebyl starší.
Pak jsem si uvědomil, že ten šíp...
byl jenom nějaká břidlice...
smíchaná se zinkem, která se rozbila...
na ten trojúhelník.
To je sladký!
Řekni, Audrey, teda bez urážky,...
ale jak se mladá holka stane hlavním mechanikem...
v miliónové expedici?
No, dostala jsem tu práci poté, co můj táta odešel.
Ale docela sranda byla...
že si vždycky přál kluky.
Jeden by se staral o obchod se stroji...
a druhý by byl boxerským šampiónem.
Ale místo toho má mě a mojí sestru.
A co je--co se stalo se sestrou?
Je jí 24 a příští měsíc se bude vdávat.
Takže já sháním nějaké peníze...
abychom si s papá mohli otevřít další obchod.
Zapoměla jste si pyžamo, slečno Packardová?
Spím nahá.
Možná bys chtěl tohle.
Ona je náměsíčná.
No, co se mě týče...
Mám rád jenom vyhazování věcí do vzduchu.
No tak Vinny...
řekni klukovi pravdu.
Moje rodina vlastnila květinářství.
Budeme zase prodávat růže...
karafitáty, vše na co si vzpomeneš.
Jednoho dne jsem udělal...
tři tucty květin na maturitní ples.
Vždyť víš, takové ty co se dávají na zápěstí.
A všichni co přišli se ptali: "Kde je to?"
"Sedí to k mému oblečení?"
Noční můra.
No každopádně, myslím že vedle v místnosti utíkal plyn...
nebo tak něco. Bum!
A bylo po srandě.
Vyhodilo mě to přímo zkrz výlohu.
Bylo to něco, jako znamení od boha.
Prostě jsem se v tom výbuchu našel.
A co Krtek?
Veř mi. To nechceš vědět.
Audrey, neříkej mu to. Ani mě jsi to neměla říkat...
ale ty jsi to udělalala. A já ti ted říkám...
že to nechceš vědět.
Ten rudokožec ma zbraň.
Ach, och.
Ah! Ach!
Svatá--!
Oheň.
Oheň!
Já ho zabiju.
Thatchi, zpátky do postele.
Uhaste ten oheň!
Není čas!
Musíme se dostat do těch jeskyň!
Pohyb!
Hyjé! Gertie, jeď!
Milo, skoč! Teď!
Ne, ne, ne!
Dobrá, takže kdo není mrtvý? Ozvěte se.
Nebezpeční broučci...
trošku mě pokousali na mé zadnici.
Někdo by mi měl vysát ten jed.
No, nehlašte se všichni najednou.
Audrey, chci zprávu o poškození.
Není to tak špatné, jak to vypadá.
Ztratili jsme dvojku a sedmičku...
ale bagr vypadá že ještě poběží.
Máme štěstí, že jsme přistáli na měkkém.
Sopečné sklo. Stojíme na...
jádru dřímající sopky.
Vede to pořád dál a dál.
Možná tohle je naše cesta ven.
Možná ne.
Magma vyplnilo útroby sopky...
a efektivně zablokovala východ.
Mám stejný problém, když sním kyselé zelí.
Hold on. Back up.
Chceš tím říct, že tahle sopka...
může kdykolí vybuchnout?
Ne, ne, ne, ne.
To by vybuchlo jedině za pomoci...
nějaké obrovské nálože.
Možná bych to měl dodělat později, co?
Pokud vyhodíme do vzduchu vrcholek téhle věci,
máme volnou cestu k povrchu.
Pane Thatchi, Co si o tom myslíte?
Pane Thatchi?
Thatchi?
Hej, počkej!
Kdo--kdo jste? Kam jdete?
Vraťte se!
Hej, počkejte chvíli!
Kdo jste?
Sladká matko Jeffersona Davise!
To je nádhera.
Milo, měl bych ti pogratulovat.
Opravdu jsi nás provedl skrz.
Ehm, vezmu si to zpět.
Svaté kočky! Kdo jsou tihle zač?
- To budou Atlanťané. - Co? To je nemožné!
Už jsem tohle viděl v Dakotě.
Poznají tvůj strach jenom tím že se na tebe podívají.
Takže raději mlčte.
Myslím že to říká tobě.
Ita, sum amice viator.
Dices linguam Romae.
Parlez-vous francais?
Oui, monsieur!
Oni mluví mojí řečí!
Pardon, mademoiselle?
Ah, voulez-vous...
Oóó, to se mi líbí.
Hmm! Už bylo na čase aby mu někdo jednu praštil.
Je mi jenom líto, že jsem ho nepraštila já.
Buenos dias. Guten tag!
Odkud znají tyhle jazyky?
Jejich řeč musí být založena na nějakém hlavním dialektu.
Je to neco jako Babylónská věž.
No, možná je tam někde i angličtina.
Jsme objevitelé z světa na povrchu.
Přicházíme v míru.
Vítejte ve městě Atlantis.
Pojďte. Musíte teď promluvit s mým otcem.
Skupina "B," vraťte se do šachty...
a zachraňte co lze.
Ano, pane!
Sejdeme se za 24 hodin.
Tak pohyb. Slyšeli jste rozkaz.
Jsem tak vzrušený!
Tohle je opravdu úchvatné, že pokud...
vezmete starodávnou latinu a překryjete jí...
trochou Sumeránštiny...
přihodíte trochu Řečtiny...
dostanete řeč velmi blízkou jejich gramatické struktuře.
Nebo se alespoň ocitnete přibližne na stejném hřišti...
- Někdo se tu opravdu baví. - Jako dítě o vánocích.
Veliteli, tady dole neměli být žádní lidé.
Tím se všechno změnilo.
Tím se nic nezměnilo.
Jen si to vemte, pane Harcourte!
Buďte pozdraven, Vaše Veličensto. Přivedla jsem návštěvníky.
Znáš zákon, Kotě. Žádný cizinec nesmí vejít a žít.
Ale otče...
Tito lidé nám mohou pomoci.
Nepotřebujeme jejich pomoc.
Otče...
To stačí! Promluvíme o tom později.
Vaše Výsosti?
Jménem mé skupiny...
bych rád vyjádřil, že je to čest, být přijat ve Vašem městě.
Ehm. Promiňte? Veliteli?
To máte trochu velké očekávání...
že jste tu vítání.
Ale pane, ušli jsme dlouhou cestu, abychom našli-
Vím co hledáte...
a zde to nenajdete.
Vaše cesta byla zbytečná.
Ale my jsme míroví badatelé, muži vědy.
A proto jste si přinesli zbraně.
Naše zbraně nám mohou pomoci překonat různé nástrahy na cestě.
Některé nástrahy nemůžete překonat pouze silou.
Vraťte se ke svému lidu.
Musíte ihned opustit Atlantidu.
Ale, Vaše Výsosti, buďte schovívavý.
Pane-- Teď ne, synku.
Věřte mi. Měli bychom udělat co říká.
Mohu uctivě požádat, abychom směli zůstat jednu noc, pane?
To by nám umožnilo trochu odpočinout a doplnit zásoby...
abychom mohli být ráno připraveni na cestu zpět.
Hmm. Dobrá. Jednu noc. Nic víc.
Děkuji vám, Vaše Výsosti.
Mmm. Tvé srdce změklo, dítě moje.
Před tisíci lety...
bys je zavraždila na potkání.
Před tisíci lety, ulice svítily...
a lidé měli dostatek jídla...
i na krajích rozpadajícího se města!
A jde tu především o lid.
Ale oni nejsou o nic lepší!
Tehdá jsme byly velký národ. Nyní žijeme v troskách.
Králové naší historie by plakali...
kdyby viděli, kam jsme upadli.
- Dítě moje. - Pokud tihle cizinci...
mohou odemknout tajemství naší historie...
možná bychom mohli zachránit naší budoucnost.
Co nás mohou naučit...
už dávno víme.
Náš způsob života umírá.
Náš život zůstane zachován.
Mmm. Kotě, až usedneš na trůn...
pochopíš.
Takže jak to šlo?
No vypadá to že král a jeho dcera nesdílí stejný názor.
Ona vypadá že nás vidí ráda, ale král...
Nevím. Myslím že něco skrývá.
No, pokud něco skrývá, rád bych věděl co.
Někdo musí promluvit s tou holkou.
Já to zkusím!
Někdo kdo rozumí lidem.
Já to udělám!
Někdo kdo jí nevyděsí.
Hlásím se jako dobrovolník!
Někdo kdo mluví jejich jazykem.
Pro dobro poslání, půjdu já!
Dobrá, Thatchi. Díky že jsi se nabídnul.
Dostaň ji tygře.
OK, Milo, a pamatuj, že "Ne" není odpověď.
"Podívej, měl bych pár otázek...
a neopustím tohle město, dokud neboudou zodpovězeny!"
Jo to je ono. Tak je to správně.
Měla bych pár otázek...
a ty neopustíš tohle město...
dokud nebudou zodpovězeny.
Jo, jasně, já--OK.
Pssst! Pojď se mnou.
Ach, měla bych se zeptat na to lik otázek o tvém světě.
Ty jsi student, že ano?
Soudím tak podle tvé slabé fyzičky...
a velkého čela.
Nehodíš se na nic jiného.
Odkud pocházíš?
Kdy ustoupili záplavy?
- Jak jsi-- - No tak počkej chvíli.
Také bych měl na tebe pár otázek.
Tak jdeme na to, OK?
Ty se zeptáš, a pak se zeptám já...
pak ty, pak já, pak...
Vždyť víš.
Dobrá. Jaká je tvá první otázka?
Dobrá, totiž-- Jak jste se sem dostali?
Totiž nemyslím tebe osobně...
ale vaší--vaší kulturu.
Myslím tím, jak jste tohle všechno dostali sem dolů?
Říká se, že bohové začali žárlit na Atlantidu.
Poslali velkou pohromu a pohřbili nás zde.
Vše co si pamatuji, bylo že nebe zčernalo...
a lidé křičeli a utíkali.
Pak jasné světlo, jako hvězda...
létalo nad městem.
Otec říkal, že to volá mojí matku.
Už jsem ji nikdy neviděla.
To je mi líto. Jestli tě to trochu potěší...
vím jak se cítíš, protože ja také ztratil své--
No moment, moment Počkat, zpátky!
Ty mi tady říkáš...
že si to pamatuješ, protože jsi tam byla?
Ne, to přece není možné...
protože to by ti muselo být...
nějakých 8,500-8,800 let.
Ano.
No páni! Vypadáš dobře.
Takže, ehm...
Máš pro mě nějakou otázku?
Ano. Jak jste našli cestu sem?
No, už jsem ti říkal, že to nebylo snadné.
Bez téhle knihy bychom to nidky nedokázali.
OK, druhá otázka.
Legenda vypráví, že tví lidé ovládali...
nějakou sílu, která jim umožnila--
Chceš říci, že tomuhle rozumíš?
Ano, jsem lingvista.
Přesně to dělám, je to má práce.
Takže teď zpět k mé otázce--
Tohle, přímo tady, ty to přečteš?
Ano, ano, umím číst Atlantsky, stejně jako ty.
Ty to neumíš?
Nikdo to neumí.
Tato schopnost, byla ztracena...
od doby Mehbelmoku.
Ach, Velké povodně.
Ukaž mi to.
OK, takže...
"Následuj úzký průsmyk do další úrovně.
Tam nalezneš pátou značku."
Ano, ano, to je ono. Jaký jsem měl přízvuk?
Neomalený, provinční...
a mluvíš to nosem.
Jo, měl bych na tom zapracovat.
Tady, něco ti ukážu.
Co? To vypadá jako nějaký druh dopravního prostředku.
Ano. Ale cokoli zkusím...
nic se nestane.
- Možná když-- - Něco zkusíme.
OK, tak se podívejme co to tu máme.
OK. "Vložte krystal do zdířky."
Ano, ano, to jsem udělala!
"Jemně položte ruku na podložku."
- Ano! - OK, zkusila jsi...
Otočte krystal o čtvrtinu zpět?
Ano. Ano!
Zatímco ruka zůstává na podložce?
An--Ne.
Ach, tak uvidíme, jestli je to ten problém.
Tohle se snadno mine.
Víš určitě si zasloužíš pochvalu...
když už jsi se dostala takhle daleko.
OK, ehm, tak to zkusíme.
Jo, tak je to správně.
Ach, tohle je výborné! s touto věcí...
Mohu shlédnou celé město během chvíle.
Zajímalo by mě jak rychl to jede?
Takže, kdo má hlad?
Mimochodem, ještě nás nikdo nepředstavil.
Já jsem Milo.
Mé jméno je Kidagakaš.
Ki-Ki-Kidamašnaga.
Ehm, nemáš nějakou přezdívku?
Kotě.
OK, Kotě. To se dá zapamatovat.
Páni.
Něco je špatně?
Ale nic. To jenom... něco mi spadlo do oka.
Víš, můj dědeček mi vyprávěl příběhy o tomhle místě...
tak dávno, jak jen si dokáži vzpomenout.
Jenom bych si přál, aby tu mohl stát vedle mě.
Haj-há!
Řekni mi něco o tvích společnících.
Váš lékař, říkáte mu Sušenka?
- Ne, to je Cukroušek. - Kdo je to?
Doktor. On je cukroušek.
Ano, je laskavý.
Ne, ne to-- on se tak jmenuje.
Jeho jméno je Laskavý?
Ne, Cukroušek. Chci říci, že je také laskavý.
Takže všichni vaši lékaři jsou sladcí a laskaví?
Ne. Vlastně, myslím, že někteří ano.
Teda ten náš je, ale obvykle nejsou.
Trošku jsi mě nepochopila.
Pořád mě jenom mateš.
Páni, podívej na ta tetování.
Pche, to nic není.
Podívej co mám tady.
Všech 38 Spojených států.
A teď dívej jak se tancuje na Rhode Islandu.
Tak pojď holka, tancuj.
A už to jede.
Sušenky jsou sladké, ale ty vaše ne.
Cukroušek je milý, ale to není jeho jméno.
Audrey je sladká, ale není váš doktor.
A to malý hrabavé človíček, kterému říkáte Krtek...
je váš domácí mazlíček?
Skoro tak nějak.
Ách, nezapomeňte sníst hlavu.
V té je nejvíce živin.
Hele, Koťe...
čekal jsem, že najdu nanejvíš...
nějaké zbořené budovy, možná střepy z nádobí.
A místo toho jsme našli, celou žijící společnost.
Eh-heh. Tihle chlapíci jsou docela pěkní...
pokud nejsou zrovna...
zformování do šlehajících sloupců smrti.
Nejsme tak úspěšní.
Popravdě, náš lid přežívá...
ale naše kultura umírá.
Jsme jako kámen v oceánu, který je omýván.
S každým dalším rokem...
další troška znás odplave.
Přál bych si, abych mohl nějak pomoci.
Přivedla jsem tě sem, abych tě požádala o pomoc.
Tento nástěnný kámen zde...
s těmi nápisy okolo obrázků.
Jo, chápu, přišla jsi za tím správným člověkem.
Tak jo, podíváme se na to.
Začněme s tímto sloupcem tady.
Uh, takže tohle, Ehm, ehm, Kotě??
Eh-eh, co to děláš?
Umíš plavat, nebo ne?
Já plavu docela pěkná holka.
Pě-pěkně dobře! Plavu pěkně.
Pla-Dobře, plavu dobře.
Pěkně dobře. Umím plavat dobře.
Fajn. Tam kam jdeme, je to docela dálka.
Hej, právě mluvíš se šampiónem v zadržování dechu...
na táboře v Runamuck.
Tak pojď, mrháme časem.
Tak ukaž kudy...
protože ja nemám nejmenší potuchy kam jdeme.
- Jsi v pořádku? - No, nikdy jsem se nepotápěl tak--
Dobře. Poplav za mnou.
To je úžasné!
Kompletní historie Atlantidy!
Je to přesně jak to popsal Platón.
No, v některých detailech byl mimo, ale--
To světlo co jsem viděla.
Ta hvězda uprostřed města.
Co se tam o tom píše?
To ještě nevím.
Ale zjistíme to.
Pojď.
- Srdce Atlantidy! - Cože?
To je srdce Atlantidy!
O tom mluvil ten pastevec.
Nebyla to hvězda, byl to-- nějaký druh krystalu...
hmm, jako tenhle! Copak jsi to nepochopila?
Zdroj energie, který hledáme...
to jasné světlo, které pamatuješ...
- je ta samá věc! - Ne to nemůže být.
Tohle udržuje všechny ty věci...
vás, všechny Atlanťany na živu.
Pak ale, odkud to pochází?
To nevím, to nevím.
Myslím, že něco tak duležitého...
by mělo být v Deníku, ale...
Pokud... to nebylo na té chybějící stránce.
Zaplavali jste si hezky?
Hej, kluci, co se to tu děje?
Co to-- na co ty zbraně?
Kluci?
Jsem to ale kus vola.
Tohle je pro vás jenom další lov za pokladem.
Jdete po tom krystalu.
Aha, myslíš tohle?
Srdce Atlantidy.
Jo. O tomhle...
Řekl bych ti to dříve...
ale bylo to přísně tajné...
a, no teď už to víš.
Musel jsem nejdříve vědět, jestli jsi jeden z nás.
Vítej v klubu, synku.
Nejsem žádný žoldák.
Žoldák?
Preferuji termín "dobrodružný kapitalista."
Kromtoho, ty jsi ten kdo nás sem dovedl.
Dovedl nás přímo k pokladnici.
Netušíš s čím si zahráváš, Rourku.
A co bych měl ještě vědět? Je to velké. Je to zářivé.
A všichni na tom zbohatnem.
Ty myslíš, že je to nějaký diamant...
já mýslel, že je to nějaká baterie...
ale oba se mýlíme.
Je to jejich životní síla.
Ten krystal je to jediné, co ty lidi udržuje naživu.
Sebereš jim to, a všichni umřou.
No, tím se to mění.
Helgo, co myslíš?
Když vím tohle, znásobila bych cenu.
Já myslím trojnásobek.
Rourku, nedělej to.
Academici. Nikdy si nechtějí zašpinit ruce.
Zamysli se nad tím.
Kdyby jsi vrátil každý artefakt, který jsi ukradl...
zpět z muzea...
zanecháš po sobě prázdnou budovu.
Pouze poskytujeme potřebnou službu...
archeologické komunitě.
Nemám zájem.
Musím říci, že jsem zklamán.
Jste idealista, stejně jako váš dědeček.
Udělejte si pro sebe službu, Milo. Nebuďte jako on.
Pro jednou, udělejte chytrou věc.
Opravdu nemám rád, když vyjednávání dojde k mrtvému bodu.
Tak to zkusme znovu.
Ťuk, ťuk. Hotelová služba.
Řekněte jim, ať položí zbraně--hned!
Rozdělte se! Všechno prohledejte!
Vůbec se nezapojuješ, synku.
Musí tady být ještě něco.
Upřímně, už tam není nic. Jenom se tam říká...
"Srdce Atlantidy leží před očima krále."
Takže, možná tenhle starý král tady...
by nám mohl pomoci vyplnit prázdná pole.
Co vy na to, šéfe?
Kde je místnost s krystalem?
Zabijete i sami sebe.
Možná jsem se nevyjádřil dost jasně.
Rourku, tohle nebyla součást našeho plánu.
Plán se změnil, doktore.
Navrhuji, přiložit obklad...
na to vaše krvácející srdce.
Tohle se nehodí na žoldáka.
Jako obvykle, nás diplomacie zradila.
Nyní začnu počítat do 10...
a vy mi řeknete, kde je ten krystal.
1 ...
2...
9...
d--
Srdce Atlantidy...
leží před očima krále.
To je ono. Máme to.
Rourku, naposledy...
měl byste mě poslouchat.
Nemáte ani nejmenší ponětí o tom...
čeho je tahle síla schopna.
Pravda, ale myslím, že několik zemí...
by zaplatilo cokoli, aby to zjistili.
Honem, dovnitř.
První cena.
Králové naší historie.
Thatchi, řekní jí, ať nám to zabalí.
Máme naplánovanou nějakou schůzku.
Ehm...
Koťe...
Je mi to líto.
No tak, dejme se do toho.
Tohle místo se mi nelíbí.
Dobrá, Thatchi, co teď?
OK, takže to máme obrovský krystal...
vznášející se 150 stop nad našimi hlavami...
nad nekonečně hlubokou studnou.
Copak tě nikdy nic nepřekvapí?
Jediná věc co mě překvapuje...
Mahtim.
Že ta věc ještě není na náklaďáku.
Takže pohyb!
Nevím jak s tím hýbnout.
Dokonce ani nevím co tu věc nahoře drží.
Řekni mi, Thatchi. Co se to děje?
Podívejte, vše co se tu říká...
je, že ten krystal je nějak živý.
To--nevím jak to vysvětlit.
Je to jejich božstvo. Jejich zdroj síly.
Mluvte anglicky, profesore.
Oni jsou součástí toho. A tohle je součastí jich.
Dělám to nejlepší, co umím.
No, zkuste to lépe.
Aha, už vím. Proč to nepřeložíte...
a já mezitím budu okolo vás mávat zbraní.
Co to říkala?
Nevím. Já--nestačil jsem to zachytit.
Držte se svého koně, jezdci.
Koťe.
Ne nedělej to. Nedotýkej se ji.
Dobrá, ustupte.
Seržante, ať ti lidé ustoupí.
Slyšeli jste ho. Ustupte.
Varuji tě.
Takže...
Takhle to asi nějak končí, co?
Fajn. Vyhráli jste.
Likvidujete celou civilizaci...
ale, počkat...
budete bohatí.
Gratuluji, Audrey.
Myslím, že si teď s tatínkem můžete...
otevřít tu druhou garáž, po tom všem.
A, Vinny, můžeš založit celý řetězec květinářských obchodů.
Jsem si jist, že tvá rodina na tebe bude hrdá.
Ale o tom to přece je, že ano?
Peníze.
Nech toho výstupu, Thatchi.
Četl jsi Darwina. Je to jenom přirozený výběr.
Jenom si tím pomáháme.
Veliteli, jsme připraveni.
Jo, ještě minutku.
Vím, že jsem na něco zapoměl.
Mám náklad, krystal, posádku...
Ach, ano.
Podívej se na to z téhle stránky, synku.
Ty jsi ten, kdo objevil Atlantidu...
a tím se stáváš i částí výstavy.
Tak pohyb, lidi.
To byl rozkaz, ne návrh.
Jedeme!
Všichni tady umřeme.
Och, to nemůžete myslet vážně.
Tohle je špatné, a vy to víte.
Jsme tak blízko naší největší výplatě...
a vy se necháte přemluvit svědomím.
Už jsme toho dokázali hodně, na co můžeme být pyšní--
rabování hrobů, drancovaní kobek...
dvojté parkování--
a nikomu se nic nestalo.
Teda, možná někomu ano...
ale ne nikomu koho jsme znali.
No, pokud to takhle chcete, fajn.
Zbude víc pro mě.
P.T. Barnum měl pravdu.
Přece ho nenecháme tohle udělat!
Počkej chvíli.
Tak, teď můžeš jít.
Milo, možná by jsi měl přijít sem nahoru.
Jak je mu?
Bojím se, že ne moc dobře.
Vnitřní krvácení.
Už nemohu nic dělat.
To je snad noční můra.
A já ji sem přinesl.
Ále, nedávej sti to za vinu.
Šel po tom krystalu už od Islandu.
Krystal.
Cukrouši, to je ono.
Tyhle krystaly...
mají nějaký druh uzdravující energie.
Já--já viděl že to funguje.
Ne.
Kde je má dcera?
Totiž, ona--ona...
Mmm.
Ona je vyvolená...
stejně jako její matka před tím.
co?
V času nebezpečí...
krystal vybere hostitele...
z královské krve...
který jej bude chránit...
a také jeho lid.
Nepřijme nikoho jiného.
P-počkat. Vybere?
Takže ta věc je živá?
Svým způsobem.
Krystal přežívá...
ze společných emocí...
ze všech kdo byli před námi.
Naoplátku poskytuje sílu...
dlouhověkost a ochranu.
Jak narůstal...
vyvinul si vlastní vědomí.
Ve své aroganci...
jsem ho chtěl použít jako zbraň...
ale poskytnul větší sílu, než kterou jsme mohli zvládnout.
To nás přemohlo...
a dovedl k záhubě.
Proto jste ho schovali pod město--
aby se historie neopakovala.
A abych uchránil Koťe před utrpěním stejného osudu...
jako své ženy.
Co tím myslíte? Co--
Co se stane Koťeti?
Pokud zůstane svázána v krystalu...
bude v něm ztracena navěky.
Láska mé dcery je vše co mi zůstalo.
Mé břemeno se stane jejím...
až nadede správný čas...
ale teď...
upadne na tebe.
Mě?
Vrať krystal.
Zachraň Atlantidu.
Zachraň moji dceru.
Takže, co teď bude?
Cože?
Šel jsem s tebou dovnitř, půjdu s tebou i ven.
Je to na tobě.
Och, na mě?
No, myslím že jsme viděli, jak efektivní...
jsou má rozhodnutí.
Takže si to shrňme.
Vedl jsem bandu loupežných vandalů...
k největšímu archeologickému nálezu...
v zaznamenané historii...
čímž jsem způsobil únos a/nebo vraždu...
v královské rodině...
a to se nezmiňuji o mém osobním přínosu...
že největší zdroj energie, který kdy človek znal...
padl do rukou žoldáckého cvoka...
který ho pravděpodobně prodá nějakému pomatenému vládci!
Zapoměl jsem na něco?
No, ještě jsi založil oheň v táboře...
a tím jsi nás shodil do té velké jámy.
Díky.
Děkuji mnohokrát.
Je to můj osobní názor, ale podle mé zkušenosti...
když jsi na dně...
jediné kam se dá jít, je vzhůru.
A to řekl kdo?
Chlápek jménem Tadeáš Thatch.
Kam jdeš?
Jdu po Rourkovi.
To je šílenství, Milo.
Neříkám, že je to chytrá věc...
ale je to správná věc.
No tak. Měli bychom se ujistit, že si neublíží.
Milo, co myslíš, že děláš?
Prostě mě následujte.
Páni. To na mě udělalo dojem.
Je to jednoduché. Jediné co musíte je--
Jo, jo jo. Zklapni. Pochopili jsme to, OK?
Ne, ne, počkej!
Jemně.
Stačí jemně.
Hele, Milo, nemáš tam něco sportovního?
Třeba, něco jako tuňáka?
Jak by se ti líbil tenhle?
Vše co mustíte udělat, je použít krystaly.
Koťe mi to ukázala.
O půlku doprava, čtvrtinu zpět.
Položte ruku na podložku.
Naskočte, parťáci.
Jsem tak vzrušený.
Správně, to je ono!
Jdeme zarchránit princeznu.
Zachráníme Atlantidu.
Budeme to zkoušet dokud to nevyjde.
A teď jdeme na to!
Miluji, když vyhrávám.
OK, tady je plán.
Přiblížeme se k nim nízko a rychle...
a překvapíme je.
No, mám pro tebe novinku, Milo.
Rourke se nedá překvapit a také má spoustu zbraní.
Výborně. Nějaké návrhy?
Jo. Nenechte se sestřelit.
Tamhle jsou!
Máme společnost!
Odlet!
Nahoru!
Svatý mraky!
Říkals že mají jenom zbraně.
Říkala jsem, že se nenechá překvapit.
OK, teď už je to lepší.
Vinny! Hlavu vzhůru!
Nesmíme je nechat, aby dosáhl na vrchol té šachty!
Vinny, nový plán.
Ty a já budeme dělat návnadu.
Audrey, Cukroušek, leťte nahoru k té věci...
a ustřihněte to.
Jdeme na to.
Pořučíku!
Myslela jsem, že jsi říkal, že tahle věc...
přeřízne stehno za 28 sekund!
Méně řečí, více řezání.
Vypadá to, že někdo děla přesčasy.
No tak, holka. Už je čas.
Tak dobrá, Milo, je to tady.
Nějaká poslední slova?
Jo. Přál bych si mít lepší nápad, než tohle!
ROURKE: Ztrácíme výšku.
Vyhodit přebytečný náklad.
To je vše, pokud někdo nechce skočit.
Dámy mají přednost.
Říkals, že v tom jedeme spolu!
Slíbíls procenta!
Příště si to nech napsat do slouvy.
Neber to osobně.
No skončeme to s tebou.
Jsi větší problém...
než bych si kdy myslel, že můžeš být.
Mám sebe sama za tvrdého muže.
To už musí být něco, aby se mi to dostalo pod kůži....
ale gratuluji--
právě jsi vyhrál zlatou sošku.
Nic osobního.
Unaven, Pane Thatch?
Je to zatracená škoda...
protože jsem se zrovna začal zahřívat.
Díky bohu.
No výborně!
Sopka--
probudila se!
Hele, za to já nemůžu.
Myslím, že tohle není místo, kde bychom měli zůstat.
Ne, počkej. Musím jí dostat zpátky...
nebo celé město bude zničeno.
Ale pokud se odsud nedostaneme my, umřeme.
Je jenom jedna cesta, jak tomuhle zabránit.
Takže ji uděláme!
Milo, ne!
Jeď!
Ta štěrbina-- brzo vychrlí...
svoji pyroklaktickou zuřivost!
Milo, Krtek říká, že to brzo vybuchne!
Milo?
Atlantida bude navěky ctít vaše jména.
Jenom bych si přála, kdybychom pro vás mohli udělat víc.
No, děkujeme i tak...
ale já myslím, že to stačí.
Vezmou vás na až povrch.
Opravdu nám budeš chybět, Milo.
Hele, já teď otevřu květinářství...
a budu na vás mysle každý den--
Pondělí až pátek, od 9:00 do 5:00...
v sobotu do 2:00.
Neděle-- v neděli asi bude zavřeno...
Ale možná pár hodin, kdo ví...
ale v srpnu-- Vezmu ten srpen.
Nejsem dobrý v proslovech...
ale rád bych ti dal tohle.
Je to fazolová pomazánka, z celého výletu.
Sušenko, já--
A dvě za vykrucování.
Měj se, Milo.
Hej, Milo!
Krtku.
Krtku. Páni. Hele, dobře...
sbohem, Krtku.
Takže, jsi si jist, že tu chceš zůstat?
Přece jenom je tu uvítání hrdiny, který...
který objevil Atlantidu.
Ále, já si nemyslím, že svět potřebuje dalšího hrdinu.
Kromtoho, jsem slyšel, že tam dole shánějí nějakého...
experta ve žvanění.
Dávejte na sebe pozor, Milo Thatchi.
Jo. Ty taky Cukrouši.
Pojď sem.
Cukrouši, než odejdeš, mohl bys...
Bez problému.
Ach. Díky.
Ha ha ha! Jo, pošlu ti účet.
Už můžeme jít domů?
Tak pojďte všichni. Uděláme poslední snímek...
přímo před tou rybou.
Řekněte "sýr."
Sýr!
Takže, proberem to znovu...
Abychom si to vyjasnili.
Nenašli jste nic?
Ne. Jenom spoustu skal...
a rybu-- Malou rybu.
Mořské houby.
Co se stalo s Helgou?
No, přišli jsme o ní, když na ní spadnul ten hořící Zeppelin.
Je pohřešována.
Dobrá. A Rourke?
Nervově se zhroutil.
Dá se říci na malé kousíčky.
V podstatě můžeme říci, že se transamorgofoval...
a pak se rozprskl na miliardy--
Ehm Také je pohřešován.
A co milo? Potopil se s ponorkou.
Pane dej mi sílu.
Ten chlapec mi bude chybět.
Alespoň už je teď na lepším místě.
Drahý pane Whitmore...
Doufám, že tento malý důkaz Vám bude stačit.
Mě určitě přesvědčil. Díky za oba -Milo Thatch
-=MaS=-