INGEN FARA PÅ TAKET
Svensk Text: Gunnar Hansson
STUYVESANTS NATURHISTORISKA MUSEUM
- God morgon, Miss Swallow. - Ssh!
- Varför? - Ssh! Dr. Huxley tänker.
Alice, jag tror den här hör hemma i svansen.
Nonsens. Det provade du igår och det gick inte
Ja, jag gjorde visst det, va?
David, ett telegram till dej från Utah. Det är från expeditionen.
Expeditionen! Öppna det. Jag kommer ner.
David, dom har hittat det!, Dom har hittat det, David!
Inte den interkostala klavikeln?
Det är på väg. Det kommer i morgon.
Tänka sej, Professor.
Det absolut sista benet vi behövde för att få vår brontosaurus komplett.
Den interkostala klavikeln kommer i morgon. Efter fyra års hårt arbete.
- Gratulerar, unge man. - Är det inte fantastiskt? Jag kan knappt tro det!
Sluta. Det är verkligen inte ett lämpligt tillfälle.
Vad ska Professor LaTouche tro?
Ni ska ju i alla fall gifta er i morgon.
- Ja, det vet jag... - Javisst ja, vi ska gifta oss i morgon.
Är det inte märkligt? Två så viktiga saker inträffar samma dag.
Jag tycker det borde firas.
Ingen fara, nog ska vi fira. Vi åker så fort vi gift oss
Åker? Hur tänker du egentligen, David? Efter att ha fått det här telegrammet?
Så fort vi gift oss kommer vi tillbaka hit och du fortsätter med ditt arbete
En gång för alla, David, inget får inkräkta på ditt arbete.
Vårt äktenskap får inte innehålla några som helst familjeangelägenheter.
- Menar du... - Jag menar inte några alls.
Alice, jag hade liksom hoppats... Menar du barn och sådant?
Precis. Detta får bli vårt barn.
Ja, David, Jag ser vårt äktenskap enbart som en hyllning till ditt arbete.
- Alice, alla måste ha en smekmånad och... - Vi har inte tid.
- Har jag? Varför? - Spela golf med Mr. Peabody.
Vilken Peabody?
Alexander Peabody som representerar Mrs. Carleton Random.
Låt mej tänka.
Som kanske ska donera 1 miljon dollar till museet för att färdigställa allt detta.
Javisst ja! Den Mr. Peabody.
En miljon dollar! Det är ganska generöst av Mr. Peabody.
Du har inte fått dom ännu.
Låt mej påminna om att det beror mycket på vilket intryck du gör på honom.
Ingen fara. Efter det här telegrammet klarar jag vad som helst.
Jag ska nita lagvrängaren. Han ska få så han baxnar.
Vårda språket, David. Tänk på vem och vad du är.
- Du har rätt. - Gå nu. Du får inte låta honom vänta.
- Adjö, Alice. Professorn, menar jag. - Glöm inte golfklubborna.
Och låt Mr. Peabody vinna.
Ja då, Alice. Det ska jag.
Jisses. Ursäkta mej.
Jag kan inte nog förklara, Mr. Peabody...
Hur mycket donationen skulle betyda för museet...
och för mej personligen.
Om ni bara kunde ge mej någon garanti...
Om ni bara kunde ge mej någon garanti att ni...
har oss i åtanke innan ni ger pengarna till någon annan, skulle jag uppskatta det.
Dr. Huxley, det verkar föreligga ett missförstånd.
Jag har ingen miljon.
Jag representerar den tänkta donatorn, Mrs. Carleton Random...
vars juridiska ombud jag råkar vara.
Naturligtvis. Jag glömde.
Mr. Peabody, då undrar jag...
om ni kunde använda ert inflytande hos Mrs. Random, det vore snällt.
Dr. Huxley, när jag spelar golf, talar jag bara golf...
- och då bara mellan slagen. - Självklart. Jag ber om ursäkt.
Skulle vi inte kunna diskutera vidare över en whiskygrogg efter matchen?
Ja visst.
För övrigt tror jag att ni slog snett.
Jag gjorde visst det. Jag kommer strax, Mr. Peabody.
Ja, gör så.
Hallå! Ni kan inte...
Det är min boll. Vänta lite!
Håll tummarna.
Vänta lite, säger jag. Ursäkta mej.
Jisses.
- Ni borde inte göra så där. - Vad då, så där?
Prata när någon slår.
Men jag förlåter er eftersom det blev ett bra slag.
- Men ni förstår inte. - Den är alldeles bredvid flaggan.
Det hör inte hit.
- Har ni spelat igenom? - Jag slog just ut.
Ni måste vara ny här. Ni ska vara där borta.
Det här är18:e hålet och jag är på greenen. Om jag sänker den här slår jag mitt gamla rekord.
Kommer strax! Vilken boll spelar ni med?
- PGA. - Jag använder CrowFlight.
Jag föredrar PGA.
Jag försöker förklara att ni spelar med min boll.
PGA har två svarta prickar, medan CrowFlight har en cirkel.
Jag är inte vidskeplig.
- Det hör inte hit. - Sluta prata och ta ur flaggan.
Jisses. Detta är ju fånigt.
Titta! Det är en cirkel.
Naturligtvis. Tror ni att den skulle rulla om den var fyrkantig?
Jag syftar på märket på bollen. Det visar att det är en CrowFlight. Den är min.
Vad spelar det för roll? Det är ju bara ett spel.
Ni verkar inte inse att ni försatt mej i en mycket besvärande situation.
Verkligen? Förlåt.
New Yorks främste jurist väntar mej vid första fairwayen.
Men då är det ju dumt av er att fnatta runt på 18:e greenen.
Har ni något emot att jag tar den här med mej?
Inte alls. Säg till caddymastern att lägga den i min bag när ni är klara.
Huxley, kom nu!
Jag kommer strax, Mr. Peabody!
Hallå, herrn, jag tror det är er bil.
Jag kommer strax, Mr. Peabody!
Vad tror ni att ni håller på med?
Jag försöker få ut min bil.
- Å, hejsan. - Det här är min bil!
Bra. Skulle ni kunna flytta på den?
- Nej. Det här är min bil. - Jag förstod det.
Om ni backar den lite kan jag komma ut.
Jag är rädd att ni gjort ett misstag. Den där kanske är er. Vad sa ni?
Jag sa att om ni backar er bil lite, kan jag komma ut.
Jag har väldigt bråttom och kommer inte ur fläcken.
- Vill ni att jag flyttar er bil? - Har ni något emot det?
- Det kan jag göra, men... - Det vore verkligen snällt.
- Ta det försiktigt. - Jag ska köra sakta.
Vad gör ni?
Jag måste komma i läge.
Var försiktig.
Ja då. Säg till när det är klart.
- Ja då. - Är jag klar?
Ja, det är ni.
- Titta vad ni gjorde. - Det gör inget. Jag är försäkrad.
Jag struntar i om ni är försäkrad eller inte!
Låt mej köra bilen.
Det gör inget. Den är en rishög i alla fall. Det spelar ingen roll.
Ni förstår inte. Det här är min bil!
- Menar ni att det här är er bil? - Naturligtvis.
Er golfboll, er bil?
Finns det något alls som inte tillhör er?
- Ja, tack och lov. Ni! - Inte bli arg, nu.
Unga dam, jag är inte arg. Jag försöker bara spela golf.
Ni väljer då konstiga ställen. Det här är en parkering.
Kan ni kliva ur min bil?
- Kliv av mitt fotsteg. - Det är mitt fotsteg!
Som ni vill, raring. Stå där då.
Hjälp!
Tro inte att allt tillhör er. Det här är min bil. Jag klarar den
Om ni vill hänga med mej så varsågod.
Jag kommer strax, Mr. Peabody!
God afton, sir.
Jag söker Mr. Alexander Peabody. Jag tror att han ska vara här.
Mr. Peabody har inte anlänt ännu.
Jaså? Men då väntar jag.
- Ja, sir. - God kväll, Louis.
- God afton, Mr. Brown. Den här vägen. - Tackar.
Ska jag ta er hatt, sir?
- Ursäkta? - Ta er hatt?
Nej, jag ska... Kanske ni...
Förlåt.
Har ni sett. Jag tappade min hatt. Det är nog bäst att jag behåller den.
- Titta noga nu. - Jag tittar.
Jag tar en oliv, kastar den i glaset, men här är den.
- Nu kastar jag i den andra. - Vänta. Nu, utan... Fortsätt.
Titta.
Nu förstår jag. Man tar tre, eller hur?
Men du fuskade. Du kan se att jag tar tre.
Man kastar den i glaset. Tar den andra, kastar.
- Bravo! - Och sen så här.
Förlåt. Oj, hejsan.
Ni sitter på hatten.
- Jag vet. - Det är fånigt. Stig upp.
- Jag ber verkligen om ursäkt. - Jag borde ha fattat att ni var här.
Jag kände det på mej när jag träffade golvet.
Det var hatten.
- Titta på den. Titta. - Ja, visst är det synd.
Joe visade mej ett trick och oliven rymde.
Först tappar ni en oliv, sedan sätter jag mej på hatten. Det stämmer precis
Det går inte att göra det tricket utan att tappa någon oliv.
- Det kräver övning. - Vad då? Att sitta på min hatt?
Nej, att tappa en oliv.
Om ni tänker bli arg på mej, vad ska jag göra år det?
- Gå härifrån. - Nej, jag var här först.
- Då går jag. - Vad, ni...
Varför inte ta hela fatet?
Det behövs inte. Jag sitter här. Det gör väl inget?
- Inte alls. - Det här är ganska svårt.
- Det kan jag tro. - Jösses.
Ni ser bekant ut. Har vi träffats förut?
- Inte vad jag vet. - Jag tror ni har fel. Jag är Susan Vance.
Jag är Dr. Fritz Lehman.
Det gör inget. Sitt ni. Det gör mej inget.
- Ni kanske har hört något föredrag jag hållit. - Vad håller ni föredrag om?
Vanligen om psykiska störningar. Jag är psykiater.
Jaha, galningar.
Vi uppskattar inte det ordvalet.
Alla som uppträder egendomligt behöver inte vara galna.
Verkligen?
Skulle jag kunna få ställa en yrkesmässig fråga?
Javisst.
Vad skulle ni säga om en man som förföljer en flicka...
och när han sen talar med henne, börjar bråka?
Bråka? Är han er fästman?
Nej. Jag har inte träffat honom förrän idag.
Nej, har bara följer efter mej och ställer till med bråk.
Kärleksimpulsen hos en man kan ofta yttra sej som en konflikt.
Kärleksimpulsen?
Utan att vara insatt i det speciella fallet...
skulle jag gissa att han är fixerad av er. En fixering...
Vänta lite. Jag kan inte lägga allt det där på minnet. En fixering?
"Kärleksimpulsen hos en man kan ofta yttra sej som en konflikt."
- Exakt. - Jag är er evigt tacksam.
Ni är underbar. Tack så hemskt mycket.
Vet ni att ni förföljer mej? Ni är en fixering.
Jag förföljer inte er. Jag har inte rört mej ur fläcken.
Ni förföljer mej.
Var inte fånig. Vem kommer alltid efter vem?
Min kära unga dam, jag har inte varit bakom något...
annat än möjligen flötet. Inte på hela dagen.
- Ni är arg, eller hur? - Ja, det är jag.
Kärleksimpulsen hos en man kan ofta yttra sej som en konflikt
- Ursäkta. Vad då-impuls? - Kärleksimpulsen.
Problemet med er är att...
Hör på, allt jag vill är att hitta den man jag, tack vare er...
övergav på golfbanan idag. Det är allt.
Men, det här är inte... Var kan jag...
- Håll den här ett ögonblick. Jag är strax tillbaka - Ja.
Miss.
- Förlåt att det dröjde. - Det är ingen fara.
Jag hade en mycket underhållande konversation med en ung dam som gör tricks...
med oliver när hittar såna.
- Fritz, var är min handväska? - Jag trodde du tog den med dej.
Nej, jag lämnade den här på bordet.
- Min diamantnål låg i den. - Din diamantnål?
Du har förlorat din diamantnål. Vi ska genast hitta den.
- Oroa dej inte. - Ursäkta mej.
Men där är den ju. Tack så hemskt mycket. Det ar vänligt av er.
- Tack. - Nej.
Det är min handväska. Min diamantnål ligger i den.
- Vill ni vara snäll... - Nej, tyvärr så...
- Ge mej den. - Kan ni vara snäll och lämna över den?
- Gör någonting. - Håll dej utanför, älskling.
- Jag klarade tricket. - Gjorde du? Bra.
Det är vansinne att påstå att det inte är min frus.
Ni har gjort ett misstag. Den tillhör...
Här är den unga damen. Är inte detta er handväska?
- Nej, det här är min handväska. - Där hör ni. Ro hit.
Vänta lite. Bad inte ni mej att hålla den här?
Jo, det gjorde jag. Jag bad honom hålla den.
Det har skett ett misstag. Jag hade tappat bort min handväska
Jag måste ha tagit er frus av misstag.
Jag ville att han skulle stå kvar, så han fick hålla handväskan...
medan jag letade efter min. Jag var på väg tillbaka.
- Nu är väl allt klart? - Inte det minsta.
- Hon ska ge mej en förklaring. - Nej!
Min bäste herre, inget kommer att bli klart om hon ska förklara.
- Låt mej gå nu. - Ett ögonblick.
Han är oskyldig.
Nu har ni ju er frus handväska och jag har min...
och Louie kommer att förklara allt och då blir allt så bra så.
Snälla, lyssna. Ni stod väl inte och tänkte att jag gjorde det med avsikt?
Om jag kunnat tänka hade jag sprungit när jag såg er,
Om jag bara fick förklara. Jag gav er bara handväskan för att...
Ni har haft sönder er frack.
Jag gjorde det inte med flit. Det är inte mitt fel.
Jag gjorde det, men det var inte meningen. Jag tog bara tag i fracken.
Kan ni göra mej en tjänst?
- Nål och tråd? - Nej. Något enklare. En lek.
Vilken?
Jag håller för mina ögon, och ni försvinner.
Nar jag räknat till 10 och tar ner handen, då har ni gått. Ett...
Jättekul. Jag försökte bara vara trevlig.
Tack.
Ett ögonblick!
Tro inte att ni kan säga vad som helst till vem som helst. Nu är jag arg
- Något hemskt har hänt. - Ja, och försök slingra er ur det, ni
Sluta förfölja mej. Fixering eller inte. Jag har fått nog.
- Sluta prata så jag kan förklara... - Kan ni sluta trängas?
- Jag försöker säga att ni rivit... - Nej, det har jag inte.
- Om ni bara väntat på min förklaring... - Inte min frack...
...skulle er frack fortfarande vara hel.
- Vad är det med er? - Ni förstår, jag...
Inser ni att ni skämmer ut er?
Påstå inte att jag rev sönder er frack. Det är inte rättvist.
Kan ni sluta gör så där med er hatt?
Stå bara där, snälla.
Vad i hela friden är det frågan om?
- Nej! Rör er inte! - Jag har fått nog.
Hör på mej! Vi går härifrån. Gå bara.
Så ni vill promenera nu.
Men jag vill absolut inte promenera med er.
Jag hoppas ni inser att ni gjort er till åtlöje..
Är ni klar?
- Ja. - Tack.
Stå inte bara där. Gör något.
Å Herregud! Stå bakom mej.
- Jag är bakom er. - Närmare.
Det går inte. Är ni klar? Ta det lugnt. Vänster fot först.
- Raka vägen ut genom dörren. - Men jag har ett möte här. Där är han.
Våga inte lämna mej.
Jag kommer strax, sir.
Det är viktigt att jag får träffa den här mannen för att förklara vad som hänt...
fast jag vet inte vad jag skulle säga om jag träffade honom.
Det är väl enkelt. Säg att du träffade någon bekant och blev uppehållen.
Hur ska jag förklara vår sorti från Ritz Plaza för Mr Peabody?
- Är det Boopie du ska träffa? - Nej han heter Peabody.
Alexander Peabody. Men det är Boopie och honom känner jag.
Vi skulle ha ätit middag i kväll. Han gör allt jag ber om.
- Vi sticker till Ritz och får tag i honom. - Det är nog bäst att jag går ensam.
Missar vi honom där åker vi till Riverdale. Si så där.
- Jag kan inte vara borta så länge. - Det tar bara en halvtimme till Riverdale.
Ja, men jag måste till Carnegie Hall och träffa Miss Swallow.
- Miss Swallow? - Ja. Jag är förlovad med Miss Swallow.
För äktenskap?
- Ja. - Så trevligt.
- Men då har hon väl inget emot att vänta? - Hon skulle inte gilla...
Om jag vore förlovad med dej, skulle jag kunna vänta hur länge som helst.
Men det vore inte rätt.
- Jag fick oss hit till slut, eller hur? - Ja.
Susan, byggs alla hus i Riverdale precis lika?
Jag tror inte det. Hur så?
Annars har vi passerat det här huset sex gånger den sista timmen.
Det var ju en så härlig kväll för en biltur. Kom nu..
Jisses.
Inga lysen tända. Mr. Peabody ligger nog och sover.
Han kan inte sova redan. Det är för tidigt.
Om dom väntar dej kan dom det, med täckena över huvudet.
Om du inte sluttar hacka, kommer jag inte att hjälpa dej med Boopie.
Jag har en känsla av att det vore bättre om du lät bli.
- Varför? - Jag tycker inte att vi ska göra det, Susan.
Om han blir väckt kanske han bli lättstött.
Jag tror inte att det kommer att funka, men jag vet var Boopie sover.
Du kan inte klättra in genom en mans sovrumsfönster.
Jag vet. Det är på andra våningen. Boopie!
Det är sent nu. Du får inte väcka honom.
Inte?
Vad gör du?
- Småsten. - Varför?
Kastar man småsten på fönstret tror folk att det haglar...
och då stiger dom upp för att stänga fönstret.
Jag vet att vi borde gå men jag kan inte röra mej.
Dom var nog inte stora nog.
Vad?
- Här är en lagom. - Vänta lite!
Jösses! Vi sticker.
Ingen fara,allt kommer att bli så bra så.
I morgon, när Boopie lugnat ner sej, åker vi och träffar honom.
- Jag uppskattar verkligen allt du gjort... - Ingen orsak, David
Ett ögonblick. Men det finns gränser för vad man står ut med.
Dessutom ska jag gifta mej i morgon eftermiddag.
Varför?
Därför att... Hur som helst, så ska jag gifta mej. Och avbryt inte.
Min blivande hustru har alltid ansett mej som en person med viss värdighet.
Jag är själv övertygad om att jag har en viss värdighet.
Det är inte så att jag inte gillar dej, Susan...
för trots allt, under lugna stunder, känner jag mej märkligt attraherad av dej...
men det har inte varit några lugna stunder.
Vår relation har varit en lång räcka av missöden...
Så om du inte har något emot det, vill jag träffa Mr. Peabody ensam och obeväpnad.
Utan mej?
Ja, utan tvekan utan dej.
Nu, Susan, tänker jag säga god natt.
Och jag hoppas att jag aldrig behöver se dej igen. God natt.
Ja jag träffade Mr. Peabody, men ändå inte.
Jag träffade honom inte själv, alltså.
Ja, jag talade med honom två gånger men ändå inte.
Men jag förstår inte. Träffade du honom eller inte?
Jag vet inte.
Hur jag vet? Därför att...
Det ringer på dörren.
Det finns sådant som är svårt att förklara, förstår du, och så fort jag...
Ja, Alice.
Alice, innan vi gifter oss i eftermiddag...
är det något jag vill klargöra.
Jag vill inte ha någon kvinna som lägger sej i mina förehavanden. Det vore livsfarligt
Så ska det låta, grabben.
- Vad vill ni? - Dr. Huxley?
- Skriv på här. - Ett ögonblick, Alice. Jag måste skriva på något.
Alice, den har kommit!
Den interkostala klavikeln. Ja, är det inte underbart?
Vilken fantastisk bröllopspresent. Tack.
Jag ska gifta mej i eftermiddag, förstår ni.
Tappa inte fattningen bara.
Ja, Alice. Ja, är det inte fantastiskt?
Alice, jag blir så upphetsad. Nu gör vi så här. Du går till museet...
så träffas vi där. Hej då.
Hallå. Jaså, det är du.
Jag hör inte så bra. Gå närmare telefonen.
Jag sa, "god morgon, David. " Vill du ha en leopard?
Varför skulle jag vilja ha en leopard?
Varför skulle jag, för den delen? Men jag har en.
- Varifrån skulle du ha fått tag i en leopard? - Jag har inte fått tag i någon leopard.
Min bror Mark har fått tag i den. Han är i Brasilien och jagar och han fick honom.
Jaha. En uppstoppad leopard.
Ja, självklart. Varför skulle min bror jaga uppstoppade leoparder i Brasilien...
när han skulle hitta en sådan här i New York?
Vilken tur att jag träffade dej i går, David, för du är den enda zoolog jag känner.
Det är klart att jag vet vad en zoolog är.
Gå härifrån. Nej, inte du, David.
Gå tillbaka in i badrummet, Baby. Du är bara irriterande.
Nej, inte du, David. Jag vill att du kommer hit.
Svamla inte. Poängen är att jag har en leopard. Frågan är vad jag ska göra med den
Susan, jag beklagar, men leoparden är ditt problem.
Vägrar du hjälpa mej? David, det kan du bara inte.
Du kan inte lämna mej ensam med en leopard. Jag kommer och hämtar dej med...
Susan! Vad hände?
Är det leoparden?
Nej, inget hände med mej, David, Jag bara...
Jag menar, leoparden!
David, leoparden!
Hör du mej, Susan?
Var stark, Susan! Jag kommer direkt!
Håll ut, Susan! Susan! Hör du mej?
Jag kommer, Susan!
- Du är oskadd. - Ja, jag är oskadd.
- Du ljög för mej! - Bara lite.
Slå i mej en löjlig historia om en leopard.
- Jag har en leopard. Där inne. - Var då?
- Jag tror dej inte. - Men du måste tro mej.
Jag har blivit offer för din ohämmade fantasi ännu en gång.
Jäkta hela vägen...
Det borde lära dej att inte prata illa om folk.
- Du måste ut ur lägenheten. - Det går inte. Jag har kontrakt
Du måste få ut den där härifrån.
Ingen fara, han är lugn. Vad tänker du göra?
- Ringa zoo. - Det får du inte!
Det var det grymmaste jag har hört. Han skulle lida på ett zoo.
Lyssna. Från min bror Mark:
"Kära Susan, jag skickar Baby till dej. " Det där är Baby.
"Vakta honom med ditt liv."
"Han är tre år gammal, snäll, och tycker om hundar. "
Om det betyder att han gillar hundar eller äter dom, vet jag inte. Mark är så otydlig
"Han tycker också om sången, I Can't Give You Anything but Love, Baby. "
- Det är ju vansinnigt! - Nej, faktiskt inte. Lyssna.
Det här måste vara det fånigaste jag någonsin råkat ut för.
Fånigt men sant. Han älskar låten.
Vad spelar det för roll?
Det är fånigt att han gillar en så gammal låt. Men jag kan tänka mej att man i Brasilien...
- Sluta, Susan. - Du ska få se honom.
Gå inte dit! Jisses, jisses.
Titta, David. Han går direkt till musiken.
Titta. Visst är det märkligt? Han älskar det, David.
Om vi ställer grammofonen i badrummet, går han tillbaka då?
Ja, men musiken låter bättre här. Dessutom tycker han om det.
Här kommer den.
Gå härifrån! Snälla, gå härifrån!
Jag tänker sticka.
Susan, jag gillar inte leoparder.
- Tänk på honom som en huskatt. - Jag gillar inte katter heller.
- Stå stilla. Var inte nervös. - Få honom att stå stilla!
Var inte dum. Man kan inte få en leopard att stå stilla.
Gör något. Stäng av grammofonen.
Jag tror inte att det är musiken, utan du.
Du har visst funnit en riktig vän. Den är tillgiven som en kattunge?
Jag har aldrig sett någon fatta tycke för någon så snabbt, någonsin. Han följer dej överallt.
Det blir inga problem att få honom till Connecticut.
Min farm i Westlake, Connecticut.
Jag tänker inte åka till Westlake, Connecticut.
Jag vill inte bli inblandad i fler av din stolligheter.
Tänk om Faster Elizabeth kommer hit och ränner rakt in i en leopard.
Det skulle bli adjöss med min miljon.
Om du hade en faster som tänkte ge dej en miljon dollar och hon hittade en leopard...
- i din lägenhet, vad skulle du göra? - Jag vet inte.
Du måste hjälpa mej.
Det är bara två saker jag måste och det är att få färdig min brontosaurus och bli gift.
Stick då, svikare.
Det hjälper inte med öknamn för jag tänker inte diskutera med dej mer.
Jag vill inte ha något att göra med någon leopard.
Gå på, Baby, ner för trappan.
God morgon.
- God morgon, Professorn. - God morgon.
Det är bäst att du ändrar dej om att åka till Connecticut.
Susan, det är avgjort en gång för alla
Hur blir det med min leopard?
Det är ditt problem.
Inte bara mitt problem.
Susan, kan du åka härifrån?
Kan jag väl. Eftersom han gillar dej så mycket så får du honom av mej.
Jag tar inte emot honom.
Du har honom.
Åk inte iväg! Jag har leoparden!
Å, jisses, titta.
Nej, David, jag var bara ute och åkte.
Du stod på trottoaren och ylade, och såg väldigt dum ut.
Du vet mycket väl att du lurat mej med på den här resan.
Titta. Han äter din bil.
Se hur du kör!
Jag känner på mej att något hemskt kommer att hända.
Det kommer att bli så bra så.
Jag bryr mej inte längre.
Hejsan. Blev det ensamt?
Susan, om du känner till någon genväg så ta den.
Vi är framme på nolltid.
Jag vill bara leverera den här leoparden, ta första tåg tillbaka till stan...
och totalt glömma det sista dygnet.
Och vad är det för fel på det sista dygnet? Jag har haft hur trevligt som helst.
Susan, jag fattar inte. Du uppfattar allting bakvänt.
Jag har aldrig träffat någon som du.
Du har bara haft en dålig dag.
Det var ett mästerstycke i underdrift.
Jag kan inte föra ett samtal...
när Baby flåsar mej i nacken.
Ner med dej. Ligg!.
Susan, ducka!
Håll aldrig fast en leopard i svansen!
Sjung, David!
Jag hävdar bestämt att han var mitt i vägen.
Jag kör aldrig på något som är där det ska vara.
Kärran var på sidan av vägen.
Den var rakt framför mej. Det var därför jag körde in i den.
- Vad är klockan? - Vi är framme på nolltid.
Vi måste stanna i Westlake och skaffa kött åt Baby.
Han har ju redan fått ett urval ankor och höns.
För att inte tala om ett par svanar.
- Bara fjädrar. - Ja, och väldigt dyra fjädrar.
Jag fattar inte hur två svanar kan kosta 150 dollar. Det var rena rånet.
Om du hade sprungit, som jag sa till dej, hade vi inte behövt betala.
Susan, när man står mitt i en damm och brottas med en leopard...
är det inte läge att springa.
Där är det, David. Var snäll och skynda dej.
När du har en leopard i bilen, varför väljer du då...
en stad med en cirkus?
Jag stannade inte för cirkusen, utan för att Baby kommer att bli hungrig.
Skynda dej, snälla. Om Baby vaknar kan det bli problem.
Inte för att jag tror du bryr dej, men du har parkerat vid en brandpost.
Jag vet. Ingen fara. Jag tar hand om det. Gå du.
50 cent, 1 dollar. Tackar.
Vad får det lov att vara?
Jag vill ha 15 kilo biffkött, tack.
Sa ni 15 kilo?
- Ja, 15 kilo. - Hur vill ni ha det styckat?
- En bit, bara. - Ska det stekas eller kokas?
- Det ska ätas rått. - Jaha.
Hallå där, damen. Det där är en brandpost.
Jag vet.
- Det är olagligt att parkera vid en brandpost. - Jag vet.
- Kom hit. - Vem, jag? Varför då?
Jag är Konstapel Slocum.
Verkligen?
- Hur står det till? Jag är Susan Vance. - Hur står det till?
Jag struntar i vem ni är. Jag vill bara upplysa att ni inte får parkera vid en brandpost.
- Jag bara tittade på paraden. - Jaså?
Ni får väl fribiljetter till cirkusen, förmodar jag.
Elmer och jag brukar... Det hör inte hit.
Jag ska bara ge er en biljett.
Tack så hemskt mycket. Det skulle vara kul att gå på cirkus...
men behåll biljetterna ni, för jag är upptagen i kväll.
Jaså? Ja, nu är det ju inte en sådan biljett.
Jösses.
Unga dam, ni kanske vill veta att ni är arresterad.
Tja. Varför då, menar jag?
För att ni parkerat vid en brandpost.
Men det har jag inte.
Jaså? Och vad är det här då?
Tror ni att det här är min bil?
Är den inte?
Nej. Det där är min bil.
Varför sa ni inte det på en gång?
Ni frågade inte.
Ska ni mala det innan ni äter det?
Det är inte till mej utan till Baby.
Vem?
Skynda dej, Baby. Hoppa in!
- Men... - Hoppa på!
- Det här är inte din bil! - Nej, men det är min leopard.
- Vänta lite! Det där är min bil - Vad gapar ni om?
Dom stal min bil. Igår kväll försökte hon stjäla min frus handväska.
Stå inte bara där. Gör något! Ta fast dom!
Jösses, Elmer. Kom tillbaka med bilen!
- Jag är glad vi äntligen är framme - Är det inte härligt?
Han kan vara i den där boxen Vänta, öppna inte dörren
- förrän du stängt där - Jag tror också att det är en bra idé
Hoppas han inte kommer ut
Stå där så öppnar jag här
Han går direkt, hoppas jag
Kom nu, Baby. Fortsätt
In i boxen, Baby
Gå på, baby, rakt in där, rakt in där
Rakt in där
Nu är allt så bra så
Allt är inte bra, Susan. För dej kanske, men jag måste tillbaka till New York.
Så fort något ordnat sej, börjar du oroa dej för något annat.
En av oss borde oroa sej! Vi har dessutom stulit en bil!
Det gör inget. Jag skickar tillbaka den. Jag gillar den inte.
Du vill kanske att jag lämnar den till konstapeln på vägen hem.
Nej, då kan du åka dit. Det är ju en het bil.
Du kan väl fila bort numren från motorn.
Nej, trädgårdsmästaren får köra tillbaka den, bara det blivit mörkt.
- Sluta! - Du ruggar.
Nå, var är telefonen?
- Det vägen. - Tack, det var allt jag ville veta.
Jag tänkte bara föreslå...
Jag vill inte ha förslag från dej. Min fästmö väntar på mej.
För att bli gift, måste jag till New York.
Jag vill att du blir gift. Du förtjänar det.
Jag tycker alla män borde gifta sej. Men jag tror inte att någon vill gifta sej med dej...
- som du ser ut. - Var är telefonen?
- Där inne, men titta på dej själv. - Vad är det för fel?
Jag är lortig, eller hur?
Du ser. Vad jag ville föreslå...
Det finns bara ett sätt att få mej att följa ett av dina förslag...
och det är att hålla ett ljust objekt framför min ögon och snurra på det.
Jag fattar. Jag ville bara föreslå...
Jag vill inte ha några förslag. Jag vill ta en dusch
Det var mitt förslag, en dusch.
- Hannah. - Ja, Miss Susan?
Skicka dom här till stan och få dom tvättade och pressade.
- Det kan jag göra här. - Diskutera inte, Hannah.
- Till stan. Tvätt och pressning. - Men det tar längre tid.
Det är ingen brådska, ingen brådska alls.
- Skynda på, David. - Jag skyndar mej.
- David. - Vad?
- Vad är det i lådan? - Vad sade du?
Det är en interkostal klaviel till en brontosaurus.
Verkligen?
Det är ju bara ett gammalt ben.
Ja, det är bara ett gammalt ben.
Lägg ner det försiktigt och gå.
Kör till. Kan jag hjälpa dej med något mer?
Kan du ge mej mina kläder?
Dom är inte här. Dom blir pressade.
- Va? - Trädgårdsmästaren har tagit dom till stan.
Varför då? Stoppa honom. Jag kan inte vänta. Jag måste åka omedelbart.
Du kan inte åka utan kläder.
Jag vet det. Vart ska du?
Jag ska ta en dusch.
Susan! Lämna mej inte så här!
Var inte otålig, David.
Vi kan prata om det när jag är klar. Allting ska bli så bra så.
"Allting ska bli så bra så. "
Visst, allting ska bli så bra så.
Allting ska bli... Jag blir galen.
Ränna runt Connecticut utan kläder.
Jag kan inte tro det. Hur kan så mycket drabba en enda person?
Susan, var är du?
Kommer du och hjälper mej hitta kläder eller måste jag komma in och hämta dej?
- Du skulle bara våga. - Jag vågar.
Kanske inte.
- Susan, var är trädgårdsmästarens rum? - Hur så?
- Han borde ha kläder. - Va? Jag hör inte.
- Du hör det du vill höra! - Vad sa du?
Jag sa... strunt samma. Jag hittar själv.
Trädgårdsmästaren borde ha kläder. Kläder som kläder.
Trädgårdsmästaren är i stan.
Han kan inte ha tagit alla sina kläder med sej!
Kan han visst det.
Av alla självbelåtna, bortskämda virrhjärnor.
Herregud, den man som får...
Den man som får dej får ett liv i elände!
"Allting ska bli så bra så. "
Vad vill ni?
- Vem är ni? - Vem är ni?
- Vad vill ni?
Vem är ni?
Jag vet inte. Jag är inte riktigt mej själv idag.
Ni ser inte klok ut i dom där kläderna.
Det är inte mina kläder.
Var är era kläder?
Jag har tappat bort min kläder.
Men varför har ni dom där kläderna?
Därför att jag blev fjollig, helt plötsligt! Förlåt. Jag ber om ursäkt.
Sluta med dom här dumheterna, unge man. Vad gör ni?
Jag sitter mitt i 42:a gatan och väntar på bussen.
Gå härifrån!
- Vem är detta? - Jag vet inte.
- Sluta, George! Vad gör han här? - Jag vet inte.
Susan, kom tillbaka. Sluta, George!
Faster Elizabeth, är det du? Jag har aldrig varit så förtjust i hela mitt liv.
Fantastiskt att se dej, och raringen George.
- Vad har fört dej hit? - Tyst, George!
Sluta pladdra och berätta vem det här är.
- Var har du hittat honom? - Han är en av Marks vänner.
- Vad gör han här? - Jag kom med Susan.
- Tvivlar jag inte på, men varför? - Jag fick ett brev från Mark.
Han sa att David var en vän till honom. Han hade arbetat mycket hårt...
och var på gränsen till ett nervöst sammanbrott.
Jag är en dårfink från Brasilien.
Han är väldig lättretlig. Vi låter honom göra som han vill.
- Var är hans kläder? - Susan tog dom.
- Vad gör han i den där saken? - Mark sa att ha skulle ha tillåtelse...
att använda negligé. Annars vet man inte vad som kan hända.
Vill han ha dom där kläderna?
Nej, det vill jag inte. Jag vill bara gifta mej!
Susan, Jag förbjuder det! Nu sätter jag verkligen ner foten. Dumheter!
- Tyst! - Lyssna på mej!
- Tyst! - Prata inte hela tiden.
Kanske ni kan hjälpa mej.
Kanske ni kan hjälpa mej hitta kläder.
Ja visst.
Några av Marks saker måste finnas här.
- Finns inte några... - Finns det?
Tja...
O ja.. Det finns en del i Mr. Marks rum, sir.
- Ja, sir. - Vilket är Mr. Marks rum?
Längs bort, sir. Ja, sir.
Tack.
Gå härifrån.
Han älskar mej. Han älskar mej inte.
David! Vart gick han?
För att hämta kläder.
Får han kläder, åker han. Han är den enda man jag någonsin älskat.
David! Vad ska jag göra David?
George, var tyst.
- David? - Vad?
- Kan jag komma in? - Gör som du vill!
- Tack. Var är du? - Här. Vad vill du?
Skratta du, bara.
Jag vet att det ser löjligt ut men jag bryr mej inte.
Vad ska du göra?
Vad jag försökt med hela tiden. Ta mej tillbaka till New York!
Inte klädd så där. i alla fall.
Det är vad jag hittade. Och kläder är kläder. Jag åker.
Jag ska till New York...
och försöka reparera alla skador som inträffat sedan jag träffade dej.
Skadorna hos Miss Swallow, museet, Mr. Peabody och alla...
Mr. Peabody? Men, David...
enda vägen till Mr. Peabody är genom Faster Elizabeth.
Han lyder henne blint. Han skulle gilla dej om hon krävde det.
Mr. Peabody är Faster Elizabeths advokat.
- Vad heter din faster? - Elizabeth.
- Men hon heter väl något mer. - Självklart.
Strunt samma. Säg det inte.
Varför inte? Det är Random. Mrs. Carleton Random.
- Jag vet. Jag väntade bara på det - Vad är det för fel?
Av sju miljoner människor, varför måste jag springa in i just dej i går kväll?
Vad har jag gjort?
Susan, Mrs. Random ska skänka bort 1 miljon dollar.
Jag ville ha dom till museet.
Tyvärr så har du nog gjort ett ofördelaktigt intryck på Faster Elizabeth.
Det har jag förstått.
- Susan, lyssna på mej. - Vad?
Mycket har hänt men, glöm det för nu är det allvar.
Vad, David?
Kan du koncentrera dej ett ögonblick? Det finns bara en sak att göra.
Och det är viktigt för mej och mitt arbete.
Vad?
Vad snygg du är utan glasögon.
- Lyssna på mej. Försök att komma ihåg. - Vad?
Jag har rört till allting.
Din faster får absolut inte veta vem jag är. Förstår du det?
Ja, David.
Du kan säga att jag är en vän till Mark, att jag har tomtar på loftet...
men säg inte vad jag heter. Kan du komma ihåg det?
- Ja, David. - Säkert?
Ja, David. Men du är snygg utan glasögon
Det var inget, Susan.
Vad sa jag?
Vad gjorde jag? Vad sa jag?
- Vad har jag gjort? - Jag bad dej bara att komma ihåg...
- Jag svär att jag kommer ihåg... - Var är den?
- Jag minns exakt vad du sa. - Var är den?
Vilken?
- Min interkostala klavikel. - Din vad då?
Mitt ben. Det är sällsynt, ovärderligt. Var har du gjort av det?
Ditt ben?
- Du hade det. Ge mej det. - Jag har det inte.
- Har du burit iväg med det? - Varför skulle jag det?
Jag törs inte ens tänka på vad som motiverar dej.
Jag antar att ni får hitta ett nytt.
Det tog tre expeditioner fem år att hitta det där!
Men nu vet dom ju var dom ska leta. Det är väl bara att hämta ett nytt?
Susan, du hade det. Du tog ut det ur lådan.
- Var lade du det? - Tillbaka i lådan.
- Var det någon annan i rummet? - Nej, ingen annan än...
- George. - Vem är George?
Hunden. Fattar du? Hund, ben.
- George! - George!
Sluta! Du låter som ett eko.
- George! - Snäll George.
Har ni sett honom?
- Sett vem? - George.
Var det dom enda kläder ni hittade?
Kom tillbaka ögonblickligen. Vad håller ni på med?
- Jagar efter George. - Varför?
David vill träffa honom. David tycker att han är en så fin hund.
George är en byracka, och det vet du.
- Men inte David. - Kom hit!
Han är då inte i huset. Den saken är klar.
Gör inte så där. Då gömmer han sej bara.
Susan, vart är han benägen att gå?
- George är "benägen" att gå vart som helst. - Jag menar, var gömmer han saker?
- Hur ska jag veta det? - Du borde veta.
Där är han! George!
Å jisses. Titta på nosen. Han har grävt. Han har gömt det.
Den här gården är på 26 hektar.
Usch! George, var har du gömt benet?
Nej, David, inte så. Vi är inte arga, George,.
David och Susan behöver det där benet.
Det är ett läskigt gammalt ben, Hundratals år gammalt.
Det är Davids ben.
Du ska få ett färskt och gott ben av Susan, om du visar var det är.
- Titta på den lilla lopphögen! - Förstör inte allting. Stava.
Var inte envis, George. Susan älskar dej.
Var har du lagt det? Minns du inte? Var grävde du?
Han lyssnar inte... George!
Allt är enkelt bara man vet hur. Allt ska bli så bra så.
Här måste det vara.
Han börjar gräva när som helst. Så ja, George.
- Det är enkelt bara man håller huvudet kallt. - Bara han inte skadar benet.
Visst är han en stark liten man, David?
Han har något! Kom igen, gräv.
- Gräv. - Jag gräver.
Jag känner något!
Det gör väl inte ont.
Titta, David, en känga.
- En känga. - Slå inte George, David.
Jag tänkte inte slå George.
Bra gjort, George, men du måste försöka igen.
David måste hitta sitt ben. Nej. Inte där.
- Visst är det kul? Precis som en lek. - Oo ja.
George, om du tröttnar på att gräva så säg bara till David and Susan...
var du gömt det, så gräver vi.
Susan, tror du att George verkligen försöker?
Vi har ju hittat något på varenda ställe han visat oss.
- Det finns inget här. - Titta, David, en känga till.
En känga till. Det blir tre par.
Kom igen, George, sluta maska. Var är det?
Tappa inte sugen.
Koncentrera dej, George. Ben, inte kängor.
- Han har fattat galoppen.
- Jag börjar bli trött på detta grävande. - Ja, vi skulle ha haft en plog.
- Susan? - Jösses, Faster Elizabeth.
Följ efter honom, David! Låt honom inte komma undan!
Ja, Faster, Jag kommer.
Susan, vad i hela friden håller ni på med. Och vad är detta?
Dom? Det är hål.
Det ser jag väl. Hur kom dom dit?
David och George och jag grävde.
- Vem är den här David? - Marks vän.
- Är det allt du vet om honom? - Och att vi ska gifta oss. Han vet inte, men jag.
Om du tänkt gifta dej med honom för mina pengar, får du tänka om.
Jag vill inte ha en till dårfink i familjen. Jag har så det räcker.
När ska ni gifta er? Vad heter han?
Bone.
- Bones? - Ett Bone.
Ett eller två, det är ett löjligt namn vilket som. Vad sysslar han med?
- Han jagar. - Jagar? Jagar vad?
Djur, skulle jag tro
- Storviltsjakt? - Ja, jättestor.
Kallar du det storviltsjakt?
- Titta bara! - Men Faster, han leker med George.
Han ska inte leka med George en minut till.
Säg honom att middagen är halv nio, prick. Vi vill inte vänta. George, kom ögonblickligen!
Kom, George.
Ja, Alice, Jag är i Connecticut, men jag kan inte komma in...
för jag har blivit oundvikligen uppehållen.
Lyssna, David.
Jag hör inte. Jag pratar.
Gå härifrån. Jag kommer så fort jag är klar.
Du måste lyssna på mej, David.
Ja, jag vet att...
Susan, kan du lägga på luren?
David, det är leoparden. Han för ett himla oväsen.
- Han är hungrig. Han måste få mat. - Det är inte min sak.
Vad då, Alice? Nej, det är någon på linjen.
- Håll klaffen, Susan. - Du måste hjälpa till. Det är bråttom.
Om någon i huset hör honom...
kan dom ju tro att något gräsligt har hänt.
Snälla Susan, lägg på... Hallå, Alice.
Va? Jag vet inte vad klockan är!
När ni hör tonen, är klockan 19:37 och en kvart.
Susan, snälla!
Alice, Jag hör dej inte.
När ni hör tonen är klockan 19:40.
När ni hör tonen är klockan, är klockan 19:40 och en halv.
När ni hör tonen är klockan, är klocka 19:41.
Ursäkta, men klockan är 20:10.
När ni hör tonen är klockan, är klockan...
- Nej. Min klocka visar 20:10 och en kvart. - Vem är ni?
Jag? Jag är20:10... Jag är Major Horace Applegate.
- Vad vill ni? - Mrs. Random har bjudit mej på middag.
Kan ni höra om jag fortfarande är välkommen?
Hon lade på.
Och här hänger jag.
Men, Horace, vad gör du? Är du på väg in eller ut?
Han kommer in till middag.
- God kväll. Jag är Susan Vance. - God kväll, Miss Susan.
- Hejsan, Elizabeth. - Du är för stor för att sitta och gunga på dörrar.
- Ja, jag märkte det. - Susan, vart är du på väg?.
Ut.
Du skulle passa George, inte leka med telefoner...
Ursäkta mej.
George ligger i mitt rum och sover.
Kom hit, unge man, och var inte rädd.
- Ni är mycket snyggare i dom där kläderna. - Tackar.
- Får jag presentera Mr. Bone. - God kväll, Mr. Bone?
Nej. Ni är Mr. Bone. Detta är Major Applegate.
Ja, jag är Major Applegate. Jag är ganska säker på det.
Jag var det i morse, i alla fall.
Det måste vara något misstag.
Inte alls. Jag har känt Major Applegate i 20 år. Eller hur, Horace?
Tjugotvå noga räknat, tror jag. Det var inte långt efter...
- God afton, Mr. Applegate. - God afton igen. Tack.
- Så, Mr. Bone, nu tar vi en lång promenad. - Jag vill förklara...
- Det behövs inte. - Ingen fara. Jag förstår.
Adjö, Major Applegate... Mr. Bone.
Märklig ung man. Lider han av något?
Han har haft ett nervöst sammanbrott.
- Haft eller har? - Haft.
Han har blivit lite... Ja, du vet.
Så synd. Och vid så unga år.
Problemet är att Susan visar samma tendenser.
Verkligen? Men du mår bra?
- Det hoppas jag. Ta en drink. - Tackar.
Middagskonversationen kanske blir lite ansträngd...
på grund av den unge mannen, så jag vill att du lockar fram honom.
Vad menar du.
Ta ett ämne han behärskar. Storviltsjakt, till exempel.
- Han är jägare precis som du. - Jaså, verkligen.
Då har du kommit till rätt man, Elizabeth.
Så. Nu har han fått mat. Nu blir det säkert lugnt.
Kom så går vi och äter. Varför sitter du bara där?
Jag bara funderar över hur jag blev inblandad i det här.
"Mr. Bone. " Är det inte fantastiskt?
Jag sa ju att Faster Elizabeth inte skulle få veta ditt rätta namn.
Jag sa inte att du skulle hitta på ett namn som Bone.
Stanna där, George. Kom fort! Ut härifrån!
- Stäng dörren. - Vad är det?
Har du tänkt på vad som kan hända om Baby och George träffades?
- Dom skulle nog gilla varandra. - Och om dom inte gjorde det?
- Baby skulle äta George. - Exakt vad jag tänkte.
Där var den, hopkrupen, som tigrar alltid är innan dom anfaller.
Men jag var beredd.
Jag siktade, lade an och träffade mitt emellan ögonen.
Det var verkligen en spännande upplevelse...
vilket ni nog håller med om...
eller hur, Mr. Bone?
Har ni varit... Ursäkta mej.
Har ni varit i Arabien, Mr. Bone?
Jag sa, "Har ni varit i Arabien?"
Nej.
Jag förmodar ni har tillbringat er mesta tid i Afrika?
Nej.
- Tibet, kanske? - Nej.
- Malaysiska halvön, kanske? - Ursäkta.
Tja, han visade en sorts resning i alla fall.
Ni skulle nog inte ha nämnt Malaysiska Halvön.
Han blev svårt riven av en tiger där. Han vill inte tala om det.
Jag hade en bärare en gång, som blev riven av en tiger.
Den... Den stackaren...
Jag berättade just för Major Applegate att du blev riven av en tiger...
på den Malaysiska Halvön.
Där har jag aldrig varit.
Ni har inte... Strunt i det.
Vad föredrar ni för vapen vid tigerjakt, Mr. Bone?
Själv föredrar jag salongsmauser med mycket stort lopp.
Ursäkta.
Susan, tänk dej en middagsbjudning med din man rännande...
som Hamlets vålnad under hela måltiden.
Giv mig styrka.
Det är bara för mycket. Jag orkar inte.
Vi talade om djungeln medan ni var ute, Mr. Bone.
- Min soppa är borta. - Den var kall.
Gräva skyttegravar och sen skylla på en oskyldig hund.
En massa nonsens.
Det är så man kan bli galen.
Och sen säger dom, "Låt bli flaskan. Drick inte. "
Inte ens en droppe för att lugna nerverna.
Händer något mer, slutar jag.
Och dit Aloysius Gogarty går, dit går Mrs. Aloysius Gogarty också.
En doktor som jagar en hund!
Tänk er själva.
En stor, mystisk tystnad som vibrerar av liv...
underliga ljud i natten.
- Gode Gud, vad var det? - Det var en lom, Elizabeth.
L- O-M.
Skulle du få djungeln i blodet, skulle du inte kunna hålla dej därifrån.
- Susan, hörde du det där? - Jag hörde inte ett dugg.
- Inte? - Är du säker på att det där var en lom?
Ja då. Jag har hört många lomar.
Och det där var verkligen en lom.
- Eller hur, Mr. Bone? - Nej.
- Och vad anser ni att det var? - En leopard.
Var inte fånig.
Major Applegate skulle känna igen ett leopardrop när han hörde det.
Tack, Elizabeth. Jag är expert på djurläten.
Vi kan ta en lösdrivande elefant, till exempel.
Ursäkta mej, Major. Ni har rätt. Det är en lom.
Tackar.
En leopards läte är något man aldrig glömmer om man en gång hört det.
Ja, jag vet.
Ni vet. Tackar.
Men det varierar över årstiderna.
- Få se nu, vilken månad har vi? - Juni.
Juni? Då skulle den låta ungefär så här.
Jag ska bara förbereda mej.
Nu ska vi se.
Så där.
- Ursäkta. - Det är fortfarande en lom.
Nu har jag ju inte övat på leopardens rop på ett tag.
Rösten är lite svag.
- Försök igen. - Javisst.
Det där var inte jag.
Det var nog ett eko.
Det tog tid att komma tillbaka, va?
- Prova igen. - Visst.
Så. Det var bättre.
Märkligt.
Det finns inga leoparder i Connecticut, eller hur?
- Jo. - Nej.
- Varför säger ni ja? - Ni förstår... Ursäkta.
Ursäkta.
Susan! Ät upp din middag och sluta med dom här dumheterna.
Okay då, men skyll dej själv.
Jag står inte ut. Jag måste härifrån.
I stället för att sitta vid bordet som folk och äta sin middag...
far dom runt och ylar åt varandra som osaliga andar.
Och så säger dom, "Gogarty, du får inte dricka".
"Gogarty, du måste låta bli flaskan. "
Flaskan.
Som om man inte behövde något när man hör dom.
Jag har mina...
rättigheter.
Blir jag upprörd en gång till, kommer jag att se syner.
Hannah.
Hannah Gogarty!
Min bössa!
- Vad har hänt nu då? - Det är inte läge för familjebestyr.
Vad ska du med en bössa till nu?
Hit med bössan.
Håll tyst, båda två!
Gogarty, vad är det frågan om?
- Jag såg den där ute. - Såg vad då?
En katt, stor som en ko och med ögon som eldklot.
Städa upp här. Och servera nästa rätt.
Inser du vad som har hänt? Baby har rymt!
- Jag bryr mej inte. - Vi måste fånga honom.
- Jag måste passa George. - Du stannar inte här.
Om du gör det, måste jag berätta för Faster att du heter Dr. David Huxley.
- Nu, på en gång. - Nej! Ja ja, jag följer väl med då.
Major Applegate, håll ett öga på George! Tack.
Baby! Dörren är öppen.
- Är han där? - Jag vet inte.
Nix. Han är borta. Oj, oj, oj. Nu kommer Faster Elizabeth...
Tappa inte huvudet.
- Mitt vad? - Huvudet.
- Jag har huvudet kvar. Men inte leoparden. - Vänta lite nu.
Vi tjänar ingenting på att bli hysteriska.
- Ta dej samman. - Vad ska vi göra?
Jag ringer zoo, säger att vi sett en leopard, så fångar dom in honom. Kom nu.
Susan, Jag hoppas att du kommit för att stanna den här gången.
Ja, det har jag, Faster.
Vi har bara gått fram och tillbaka.
Vad sysslar den unge mannen med nu?
Han ska vila lite.
Han måste vila ofta. Doktorn säger...
Har ni någonsin haft djungelfeber, Major?
Har ni? Då förstår ni hur viktigt det är med vila.
Stackars Mr. Bone. I hans fall är det speciellt besvärligt...
eftersom han har två läkare. Den ena säger vila och den andre träning.
Vilket föredrar ni?
- Jag tror nog att... - Men Susan, hör på det här.
- Vad? - Det är ett telegram från Mark.
- Mark? - Inte ett uns av vett i det.
Vad står det?
"Är du nöjd med Baby? Hälsningar, Mark. "
- Mark? - Och inte ett ord om min leopard.
Din leopard?
- Jag har alltid önskat mej en leopard. - Ursäkta.
Han lovade...
Tack så mycket.
Ring inte zoo.
- Jag har just ringt. det är kirrat. - Ring tillbaka och O-kirra det.
- Fråga inte! Ring!. - Jag sa att dom kunde ta leoparden.
Har du givit bort Baby? Det får du inte!
- Det är ditt fel. Du har förstört allt! - Jag har fått nog. Jag slutar.
Det kan du inte. Ring tillbaka.
- Men du sa... - Allt har ändrats.
- Leoparden tillhör Faster Elizabeth. - Faster Elizabeth?
Ring tillbaka och säg att du gjort ett misstag.
Jag har just lyckats övertyga dom att jag verkligen sett en leopard.
- Dom kommer aldrig att tro mej. - Det ordnar jag. Jag säger att du är knarkare.
- Du ser allt möjligt. - Strunta i det. Hit med telefonen.
- Hallå, växeln? - Inte så högt.
Får jag Westlake-284.
- Jag vet inte... - Strunta i det, David.
Hallå. Är det zoo? Det är ingen som pratar barnspråk.
Det var jag som ringde om leoparden.
Ni behöver inte göra något. Allt är ett misstag.
- Stoppa dom! - Vad är det?
- Vad sa han? - Det är för sent. Det var nattvakten.
- Han sa att alla är ute på leopardjakt. - Jösses!
Det är du som rört till det. Vi måste tänka innan vi handlar.
- Tänk du. Du tänker snabbare än jag. - Vad behövs för att fånga en leopard?
- Hur stor? - Vi måste fånga honom innan dom gör det.
- Jag måste passa George. - Vi tar med oss George.
Faster, vi ska ut och gå med George.
- Var är kopplet? - Herregud!
- Var är George? - Var är George?
- Vadan detta sjukliga intresse? - Jag måste hitta honom.
Varför?
Därför att han vet var min interkostala klavikel är.
Er vad?
Major Appletree, ni lovade att se efter George.
- Det har jag gjort. - Det har ni inte.
Var är han?
- Han har gått. - Vart?
- Genom den dörren. - Varför sa ni inte det?
Inte den dörren. Den dörren.
- Tack. - Så där ja.
Jag står inte ut ett ögonblick till.
Kom, så tar vi oss lite frisk luft.
- Visst. Ska vi springa? - Ja.
Jag förstår inte varför en lom skulle svara en leopard.
Det är något som inte stämmer.
- Jag tycker att dom låter exakt lika. - Nej, men snälla Elizabeth.
Leoparden låter helt annorlunda.
Som jag förklarade där inne, så låter en leopard så här.
Vilket fruktansvärt oljud. Jag förstår inte hur du gör.
Det görs främst med gommen.
Händerna spelar en viktig roll i resonansen och styrkan.
- Varför sätter du ihop tummarna? - Jo, du förstår, tummarna...
det är mycket viktigt att sätta ihop tumtopparna så här.
Det ger en päronformad ton, förstår du.
Efter det tar man ett djupt andetag och håller strupen öppen...
och ut kommer...
Oj. Det var bra, Elizabeth...
för en som inte tränat.
Verkligen. Det är en bra början.
- Början? - På parningslätet.
- Var inte fräck, Horace. - Jag är inte fräck.
Jag syftade enbart på lätet du åstadkom nyss.
- Jag lät inte. - Lät du inte?
- Nej, verkligen inte. - Du lät inte.
Nej. Jag borde veta om jag lät.
Då är det något som inte stämmer.
Det kan man lugnt säga. Jag har aldrig varit med om något liknande.
Ända sedan jag kom hit har något varit på tok.
- Elizabeth... - Rena dårhuset!
- Tycker du inte att vi borde gå in? - Nej. Vi har just kommit ut.
Men vore det inte en bra idé att gå tillbaka?
Nej, det vore en bra idé att fortsätta promenaden.
Men tycker du inte att det är lite kyligt utan gevär?
- Varför sjunger du inte, David? - Jag kan inte.
- Jo då. Du har en stark, fin röst. - Men inte för sång.
Det är inte rättvist. Du är bara envis.
- En hund. - George.
- Vad är det? - Något rörde sej i busken.
Jag går först.
Vore det inte bättre om jag gick först?
Nej. Du kan bli skadad.
Tack, David.
- Jag ser ingenting. - Inte jag heller.
Är du säker på att något rörde se för jag kan då inte...
Susan, var är du?
- Här. - Det är inte läge för att leka kurragömma.
Jag leker inte.
Jag har fastnat i något. Kan du hjälpa mej?
- Kan du hjälpa mej? - Nej. Det där är giftig murgröna.
Jag slår vad om att du inte skulle behandla Miss Swallow så här.
Jag slår vad om att Miss Swallow känner igen giftig murgröna.
Jag slår vad om att murgrönan springer när den ser henne.
Jag tänker inte diskutera Miss Swallow. Jag letar efter George. Jag hittar honom om...
David, hur gick det?
- Skratta inte. - Jag rår inte för det.
Du ser så fånig ut.
Hörde du? Det är Baby.
- George också. - Du tror väl inte...
Håll klaffen.
Titta!
Titta, David, dom gillar varandra.
Men hur länge kommer det att hålla?
Min interkostala klavikel kan vara borta för evigt vilken sekund som helst.
Hit, George. Kom hit.
Nej. Susan, håll tyst.
Går det att komma över den här strömmen någonstans?
- Det är säkert grunt. Vi kan vada över. - Bra.
Flodbottnen har ändrats.
Nu är vi tillbaka där vi började, bara det att vi är blöta.
George och Baby har försvunnit.
Varför tog du dej inte över till andra sidan när du ändå höll på?.
Jag ska i alla fall över medan jag ännu är blöt!
Lämna mej inte!
Om vi haft ett badhus hade det inte behövt vara så komplicerat.
Jag ska ordna ett nästa gång.
Kanske det finns mobila badhus för sådana som du. Det gör det säkert.
Var inte så grinig.
Vi kunde ha så trevligt. Månen lyser och allt är så härligt.
- Och jag tycker verkligen om att vara med dej. - Gör du?
Tja, jag gillar lugn och ro.
Men här är det lugnt och rofyllt.
Ja, men då stannar vi här och låter George och Baby leta efter oss.
Din strumpa brinner.
Det gör inget. Jag bryr mej inte längre.
- Bravo. Släng i den andra, bara. - Visst ja, du hade ju kunnat...
Bli inte upprörd, David.
Varför skulle jag det?
Här är jag och försöker hjälpa dej hitta en leopard...
så att din Faster Elizabeth inte ska bli arg på dej.
Och i så fall kommer hon säkert att ge dej den miljon jag behöver till museet.
Om du hade planerat det hade du inte kunnat förstöra det mer för mej än du gjort.
Du sa åt din Faster att jag är galen, eller hur?
Du sa att jag heter Bone men du sa inget åt mej.
Du sa att jag är storviltsjägare men du sa inget åt mej.
Du säger vad som helst till vem som helst men inte till mej.
- Det finns en sak till jag inte berättat. - Vad nu då?
Mr. Peabody ska träffa Faster Elizabeth i kväll.
Jisses. Ja, då var det slut då.
Peabody kommer säkert att berätta vem jag är.
Han kommer inte att ha en tanke på dom fyra åren av hårt arbete...
jag lagt ner på den där brontosaurusen.
Det enda han kommer att minnas är att han tror jag kastade en sten i skallen på honom.
Varifrån kommer den där musiken, David?
Westlake. Det är en cirkus där. En cirkus...
Kom och se Haremsnätterna, gossar.
Sheena och Neema. Dom har just flytt från shejkens palats.
Direktören har ett jobb åt dej.
Du ska ta den här leoparden till Bridgeport.
- Vad har hänt? - Gav just tränaren en omgång.
- Hur gick det? - Tror du 3 minuter med katten piggade upp honom?
Skulle ha skjutit honom när han slet upp Calhouney i somras.
- Vad ska vi göra med honom? - Leverera honom hit. Dom har en gaskammare.
- Jag har ringt. Häng med du också, Mac. - Vem, jag?
- Du hörde vad jag sa. - Var ligger Bridgeport?
Hur ska jag veta det? Nånstans efter motorvägen.
Fråga er fram. Åk nu.
- Det var det. Nu sätter vi igång. - Okay.
Säkert att du inte vill låna kavajen?
- Nej då, jag är torr. - Då går vi.
Vad är det där?
Mac, kolla vad som står på skylten.
- David, det är bilen från zoo. - Är det?
Dom har Baby.
Är George med?
Jag ser inte George, men vi måste få Baby därifrån.
Nej, Jag lovade bara att hitta Baby.
Du har hittat honom.
Du behöver bara snacka med gubbarna där fram...
medan jag släpper ut Baby där bak. Ge mej repet.
Men vad ska jag säga?
Dom kommer från zoo. Säg att du är zoolog.
Snacka om zoo. Sätt igång.
Jag hittar inte Bridgeport.
Du har kartan upp och ner.
- God afton, mina herrar. - Hejsan.
Kan jag stå till tjänst?
Ja. Vet ni vägen till Bridgeport?
Jag ska inte till Bridgeport.
Inte ni. Vi ska till Bridgeport. Vet ni vägen dit?
- Ja. - Den vägen, eller hur?
- Ja. - Men jag trodde det var den vägen.
- Ja, det är det. - Vad var det jag sa?
Ingen fara. Jag ska snart få ut dej.
Kom nu.
Ta den här runt halsen. Snäll ponke.
Stoppa in huvudet. Kom igen.
Hör du, vad gör du? Kom igen.
Stoppa in huvudet där så ska jag ta hem dej.
Kom nu, raring.
...och New York är rakt fram.
Den där har en skruv lös.
Tja, jag... Ni förstår...
- Vi har en... - David, han har rymt!
- Jag förklarade just för dessa herrar... - Han har rymt!
Jaså, har han rymt. Ska vi binda honom åt er, damen?
Nej, inte jag. Ni missförstår.
God natt, mina herrar.
Där borta. Nu är vi honom på spåret.
Ser du honom?
- Jag tror han är längre häråt. - Jag letar här.
Jag är säker på att ljudet kom härifrån.
- Vad var det? - Någon skjuter på honom.
- Ni missade igen. - Tyst!
Major Applegate, skjut inte.
Håll undan. Jag kommer inte att missa den här gången.
Ni förstår inte. Vi måste fånga den.
- Gör ni? Ja, jag också. - Leoparden är tam.
Jag vill inte gärna säga det, men alla vet att ni är galen.
- Gör inte så där. - Snälla Miss Susan!
Varför förklarar du inte för honom? Kanske han kan fånga din leopard.
Ni vet att Faster Elizabeth väntar en leopard från Brasilien, eller hur?
- Jag har hört det, ja. - Nå, det är hennes leopard, och den är tam.
Omöjligt. Det finns inga tama...
En tam leopard?
Vi hade låst in den och den rymde.
- Är ni säkra på att den är ofarlig? - Absolut.
Herregud, varför sa ni inte det på en gång?
Jag ber om ursäkt, Mr. Boney, verkligen.
Fast den är tam borde vi väl fånga den, eller hur?
Vart gick den?
Däråt.
Vi går däråt, och ni däråt. Kom, David. Skjut inte.
Nej, naturligtvis inte.
Jag visste hela tiden att den var tam.
Sträckte ut högerhanden och klappade den på ryggen.
- Han är snäll som en kattunge. - Snäll som en kattunge?
Varför berättade ni inte det här när...
Där är han.
Det här blir ju enkelt. Kan ni ge mej repet?
Håll geväret. Vi kommer inte att behöva det.
Gogarty, stå alldeles stilla och låt mej sköta det här.
Jag har stor erfarenhet av sådant här.
Här, kissen.
Kom, kissen.
Mej lurar du inte.
Inte är du väl rädd för mej? Kom, katten.
Sa du att du klappade den här besten?
På sätt och vis.
Ja du, Gogarty, själv tror jag att du är en lögnare.
Ur vägen!
Använd geväret!
- Ser du honom, David? - Nej.
Jag tror jag har gått vilse. Jag undrar var vi är.
Tja, nånstans i närheten av den kanadensiska gränsen, skulle jag tro.
Mina glasögon! Rör dej inte, Susan.
Här är dom.
Dom är trasiga. Vad synd.
Det spelar ingen roll.
Det jag gjort hittills idag, hade jag kunnat göra i blindo.
Du är i alla fall mycket snyggare utan dom, David
Sluta.
Titta, David, jag har tappat en klack! Kolla hur jag går.
- Född på en sluttning. - Sluta.
- Jag är född på en sluttning. - Sluta.
Det blir ingenting gjort på det här viset, Susan.
Du måste vara mycket trött så jag föreslår att du går hem och sover.
Men, David, vi kan inte lägga av nu.
Vi har släppt ut ett viddjur i en oskyldig landsbygd.
Vi kan inte bara gå hem och sova. Det vore inte rätt.
Du missförstår mej Jag vill att du ska gå hem.
- Menar du att du vill att jag ska gå hem? - Ja.
Menar du att du inte vill ha min hjälp längre?
- Ja. - Efter allt roligt vi haft?
- Ja. - Och efter allt jag gjort för dej?
Precis vad jag menar.
Jag fattar nog när jag inte är önskvärd.
Och oroa dej inte för mej. Jag kan ta vara på mej själv.
Å jisses.
Hur gick det? Är du skadad?
Nej, jag är inte skadad. Det är inte det.
Jag känner mej eländig därför att du inte tycker om mej längre.
Men det gör jag.
Du försökte bli av med mej och du tänker inte på mej.
Du tycker inte om mej längre.
Du är lortig i ansiktet.
Nu är du snäll mot mej...
trots alla hemska saker jag gjort mot dej.
Snälla, Susan, sluta gråta.
Det är bara det att, trots alla mina goda föresatser, så går allt jag gör alldeles fel.
Ja, visst gör det.
Snälla, låt mej följa med dej.
Ja, du får väl följa med då.
- Vill du verkligen ha mej med? - Ja.
- Säkert? - Ja, det är det. Kom nu.
Oroa dej inte, David.
Är det något jag kan göra för att hjälpa dej...
så säg bara till och jag gör det..
Men gör inget förrän jag sagt till.
Titta, David. Baby är på taket.
Kom, Baby. Kom ner.
Få honom att gå ner.
Jag antar du vill att jag ska klättra upp och knuffa ner honom.
Kanske vi borde sjunga.
Sjung, David.
- Vart ska du gå? - Jag kommer tillbaka!
Jag kan inte ge dej annat än kärlek
Inte ni, den.
- Får jag fråga vad ni sysslar med? - Sjunger.
Om det handlar om ett vad kan ni väl inkassera någon annanstans.
Det handlar inte om ett vad. Ni har en leopard på taket.
Jag tänker inte ägna mej åt någon ordväxling med er mitt i natten.
Det är en leopard på ert tak, och den är min.
Jag måste får tag i den, och för att få tag i den, måste jag sjunga.
Det finns ingenting på mitt tak.
Lägg av, dummer. Finns det ingenting på ert tak?
- Nej! - Jaha. Då är det väl inte det då.
Stackars flicka. Det är bäst att du går ner, Fritz.
- Sjung, ni, om ni vill. - Tackar.
Ni kan också sjunga.
Baby, nej! Varför gjorde ni så där? Ni skrämde bort honom.
- Tyst, det är så bra så. - Nej, det är det inte.
- Oroa er inte. - Jag måste. Jag har förlorat min leopard.
- Hjälp mej hitta honom. - Ja visst. Kom med mej, bara.
- Men han gick däråt. - Nej.
- Jo, jag såg honom. - Ni har fel. Han är där uppe.
- Var? - Han kikar runt hörnet. Ser ni?
Det är ingenting där!
Det är det visst det. Följ med mej in nu.
Släpp mej! Jag vill inte följa med er.
Ni förstår inte, men det står en miljon dollar på spel.
1 miljon dollar? Nåja, dom ska du få.
Vi har dom här inne, i endollarsedlar.
Kom nu.
Nej! Gör inte så här mot mej!
Elmer, titta.
- Känner du honom? - Nej. Ser ut som en smygtittare.
Fram med pistolen. Vi norpar honom
Upp med händerna.
Grip honom, Elmer.
Jag måste ha min hund. Stick inte iväg, George!
Diskutera inte. In med er.
- Vad gör du? - Jag har en hårnål.
Det gick med en resväska en gång.
Nåja, när dom får reda på vilka vi är, blir vi utsläppta.
När dom får reda på vem du är, kommer dom att madrassera cellen.
Vi har tagit en flicka som påstår sej vara er brorsdotter.
Nu är frågan, har ni en brorsdotter eller inte?
Det är klart jag har, men hon springer inte runt och sjunger under fönster.
Hon har gått till sängs.
Jag skulle inte vara så säker, Elizabeth.
Horace, var tyst. Jag talar med dej sedan.
Nå, vägrar ni komma och identifiera den här flickan?
Fortsätter ni irritera mej om den här flickan...
som jag inte ansvarar för, ska jag få er inburad.
- Vilket sätt. - Hallå.
Hon säger att hennes brorsdotter sover.
Som jag trodde. Hon ljuger.
- Jag tror båda ljuger. - Vad ska ni göra åt det?
- Vad skulle ni göra? - Få fram sanningen.
Det har ni rätt i. Jag ska prata lite med dom.
Kom nu, Elmer. Öppna.
Spetsa öronen, ni två, för jag har något att säga.
- Vill ni komma ut är det bäst att nu lyssnar. - Jag lyssnar.
Tyst. Jag kommer till er sen.
Jag vill att ni berättar hela sanningen.
- Vad sa min faster? - Var tyst.
Vad sa min faster?
Er faster sa... Hör nu här, ni har ingen faster.
- Jag har en faster. - Tyst.
Hör här, unge man, jag vill att ni talar om för mej...
exakt vad var det ni gjorde i kväll?
- Vi jagade en leopard. - Ni jagade en leopard?
Hör nu här, unga dam, ni vet att det är fånigt.
- Det har aldrig funnits en leopard i Connecticut. - Nu finns det.
Hör på nu.
Jag tänker stanna här om det så tar ett helt år. Jag väntar på att få höra sanningen.
Väntar ni på att hon ska säga sanningen, kommer ni att få ett långt, grått skägg.
Min farfar hade... Tyst!
Unge man, inga fler vitsiga kommentarer från er.
Detta är ett fängelse. Respektera lagen, tack.
Jag försöker bara att förklara.
Det började hos min faster... Hennes fasters hus.
Hennes fasters hus?
- Hennes faster lovade mej en massa... - Vänta lite nu, pysen. Ett ögonblick.
Hon har ingen faster.
Jo. Hon är min fars syster.
Hör här, konstapeln, ni slösar bara bort tid. Var tyst nu.
Ni vill ha ut oss härifrån, eller hur?
Ja, damen, det gör jag verkligen.
Ni fick min fasters telefonnummer, eller hur?
Och ni ringde upp henne, eller hur? Vad sa hon?
- Hon sa att ni låg hemma och sov. - Och vad gör jag här då?
Ni är här därför att er faster...
För helsicke, damen. Ni har ingen faster.
- Om jag hade en faster... - Skulle hon täppa till truten på er.
Ni kan inte tala till mej på det sättet.
Jag gillar inte att se ungdomar i fängelse. Jag har egna barn.
Jag struntar i er familj. Jag vill bara ut härifrån.
Jag har inte tid över för att sitta och hänga i fängelse.
- Gå härifrån, tack. - Håll truten, David.
- David, var tyst. - Låt mej berätta vad som hände.
Ni kommer ingen vart med henne. Kom med mej.
Om vi talar en i taget, Kanske vi kommer någonvart.
Nu så, tala ut, tala fort.
- Jag ska förklara alltihop... - Elmer!
Hit med nyckeln, fort. Lås in honom.
Du är just en snygg polis.
Låsa in en farlig brottsling utan att låsa in honom.
- Titta, det är inte låst. - Tack.
Jag har sett den! Jag har sett en gepard i parken.
Ni har ingen rätt att göra så här!
Vad är det som pågår?
- Någonting för er, Konstapeln. - Vilket brott?
Vi tog honom vid köttmarknaden i Dr. Lehmans stulna bil.
Så ni är en biltjuv?
Ingen får kalla Aloysius Gogarty för biltjuv.
Kom igen!
Lås in honom.
Släpp!
Sisådär ja. Det borde hålla dej på plats.
Hejsan, Gogarty.
Hejsan, Miss Susan. Hur kom ni hit?
Inflytande.
Ingen fara, Gogarty. Vi ska få ut dej.
Säkert. Hon fick ut mej. Kolla..
Vänta lite. Känner ni den där damen?
Naturligtvis. Jag jobbar åt hennes faster.
- Ni gör vad? - Jobbar åt hennes faster
Om en enda till säger att hon har en faster...
blir det vatten och bröd i 30 dar för allihop.
Var är alla?
Vem har ansvaret här?
Han är där inne. Hallå, Konstapeln!
Vad menar ni med att låsa in min brorsdotter?
Det finner jag mej inte i! Ge mej nycklarna.
Madam, ni är hysterisk.
- Vad vill ni? - Hon vill ha sin brorsdotter.
Det vill jag verkligen. Jag vill ha henne här.
- Vem är er brorsdotter? - Ge oss en beskrivning.
- Hon är ungefär så lång... - Faster Elizabeth, är det du?
Där är hon ju.
Vänta lite nu. Säg mej, vem är ni?
Jag är Mrs. Carleton Random, och jag vill ha min brorsdotter.
- Är ni Mrs. Carleton Random? - Ja, det är jag verkligen.
- Och ni hävdar att er brorsdotter är här? - Det är hon verkligen.
Nu åkte ni dit. Den unga damen där, har ingen faster.
Och ni är inte Mrs. Carleton Random, eftersom jag talade med henne...
på telefonen för 10 minuter sedan.
Jag borde veta vem jag är!
Ja, det borde du, tror jag. Ni talade verkligen med henne på telefon för 10 minuter sedan.
- Hur vet ni det? - Jag var där.
- Vem är ni? - Jag är brorsdottern... fastern...
Jag är Major Horace Applegate från Utforskarklubben.
Vad gör ni med den där bössan?
Jag har jagat en leopard.
- Har ni jagat leoparder? - Som jag sa, ja.
- Någon jaktlycka? - Inte som jag är van vid, nej.
Jag har varit lite förvirrad beträffande leoparderna här.
- Grabbar. - Det är något ni vill.
Inte så fort, damen. Vi vill bara få svar.
Stridsyxan vi har här, ylar om att hon är Mrs. Random.
Det är ju vansinne.
Mrs. Random är till sängs.
Och våga inte ringa hit igen. God Natt.
God natt. Som ni sa, Doktorn. Alla ljuger.
Självklart. Jag är övertygad om att ni gjort ett riktigt kap.
Ja, tack vare er, Doktorn.
Om ni får dom att bekänna, kommer säkert både det ena och det andra att komma fram.
Jaså? Vi provar igen. Kom igen, grabbar.
Tystnad!
Jag varnar er. Ett enda litet pip från någon...
och den får isoleringscell.
Nu ska jag ställa några frågor till den här mannen. Jag vill ha absolut tystnad.
Ni sa att ni heter Bone. Håller ni fast vid det?
Det är ingen idé. Vi vet att det är ett alias.
- Dom är imitatörer, allihop. - Varför försökte ni bryta er in i hans hus?
Jag var ute efter en leopard.
Leopard. Dom håller fast vid det, Doktorn.
Dom har pratat ihop sej.
Vad har ni att säga om bankrånet i Oldtown?
Vad är det med det? Hur mycket fick dom?
En hel del. Sisådär en 5, 600...
Hallå där, vem ställer frågorna, ni eller jag?
Vem mer var inblandad i postbilsrånet förra månaden?
Musen Pigg och Ankan Kalle.
Notera namnen, Doktorn.
Nu börjar det likna något. Prata på, bara.
Tyst, damen. Det blir er tur.
Tyst, damen. Prata nu.
Hörru, plattfot!
Du kommer ingen vart. Kom hit.
- Jag? - Ja, du. Masa dej hit.
Du ville att nån skulle snacka, va?
Det var på tiden. Ja, verkligen.
Släpp ut mej och jag ska lätta på både det ena och det andra.
Vänta lite, damen. Jag trodde ni var...
- Ni är ingen dam! - Vilken blåsning, va?
Jag har alltid velat blåsa en snut.
Vad sa jag att jag hette?
- Ni heter... Doktorn, hur var namnet? - Susan Vance.
Vaunce, pysen. Det är mitt namn i societeten.
I maffian kalla jag "Svängdörr" Susie.
Har du snappat? Kom igen, kisen, öppna.
- Öppna, så ska du få se på gnistor. - Sluta.
Jag öppnar ingenting förrän du lovat att prata.
Jag ska prata. Jag ska prata så att håret krullar sej på dej.
Hörde ni, Doktorn? Hon lovar att prata.
Öppna då.
Susan, vad du än hittat på så kommer det inte att fungera.
"Svängdörr" Susie har inte floppat än. Jag har ju kommit så här långt.
Vi ses, gänget.
Jag tänker inte ta smällen för det här. Nu får var och en sköta sej själv.
Tyst! Jag menade vad jag sa. Ni också.
Sluta gnälla. Fatta vad polaren gör. Det hettar till nu, Jerry.
Heter han inte Bone?
Du menar att du inte minns Jerry the Nipper?
Notera det, Doktorn.
Hon hittar bara på historier från filmer.
Jag tyckte jag såg dej med den där rödhåriga kjolen i en film.
Hörde ni, Doktorn, en till kvinna.
Självklart. Jag skulle inte tjalla om han inte varit med en annan brallis.
Han är fruntimmerskarl, alltså?
Fruntimmerkarl? Han är rena rama Dun Johan.
Du gillar kvinnor, visst då, raring?
Han kör över dom. 1, 2, 3, bom bara.
- Han är en varg. - Så nu är jag en varg!
Jag skickar lite fågelfrö.
Susie, jag vill att du berättar sanningen. Då kommer du att klara dej
Du haltar. Har du blivit skjuten vid ett rån?
- Nej. Klacken gick. - Bry dej inte om dom.
Sitt här. Doktorn, ta den stolen.
Elmer, du tar skrivmaskinen.
Jag vill ha det här skriftligt.
- Unga dam, jag vill att du ska tala... - En cigarett, sen pratar jag.
- Jag röker inte cigaretter. - Det här får duga.
- Den? - Det är en tvåför.
- Vad är det? - Två för en spänn. Hit med en tändsticka.
Jag tänker inte tolerera detta.
Inget bloss, inget snack. Sätt mej tillbaka i cellen.
Jag snackar bara med en cigarett.
Ta det lugnt. Sitt ner. Doktorn, ge henne en av era.
Om du bara berättar sanningen ska vi gör det så lätt som möjligt...
Etuiet, tack.
Förlåt. Gammal vana. Glömde var jag var ett tag.
Hur skulle det vara med frisk luft? Det är varmt här, liksom.
Ja, det är lite kvalmigt.
Det är det alltid här den här tiden på året.
Det är fukten.
Hur är det med Cleghorn juvelerna?
Het is. Vi väntar på att det ska kallna.
Vi väntar... Vad menar du med "vi"?
Gänget. Allihop.
Tillhör ni samma gäng?
Visst. Leopardgänget.
Precis vad jag var ute efter. Allihop i ett svep.
Fick ni det, Doktorn? Bra. Du då, Elmer?
Inte så fort. Jag är ny på det här.
Vänta lite. Man kan inte stava "leopard" med ett "V."
- Hur stavar man då? - Dubbel "V."
- Hur var det med bankrånet? - Visst var det läckert?
Ett snyggare jobb har aldrig gjorts i den här avkroken.
Jerry var insider på det jobbet.
Var han det? Var ni också där?
Det är klart. Jag är en trogen kvinna.
Dit min man går, går jag.
"Babyface" Horace, han körde bilen...
Vänta! Du pratar för fort!
Vad nu?
Helsicke, Doktorn! Ni har bara kommit till Cleghorn juvelerna.
Vi får börja om. Hör nu, unga dam...
- Där är hon. - Hon tog min bil igen!
Kom igen, grabbar, efter henne. Sätt fart och ta henne.
Där är hon.
Ta henne, grabbar. Annars blir det ommöblering här.
- Är ni konstapeln? - Ja.
Jag söker...
Säg inte att ni söker en leopard. Då låser jag in er.
Jag söker Mrs. Carleton Random.
Det gör alla andra också. Men jag ska säga er att hon är inte här.
- Jag har anledning att tro att hon är här. - Vem är ni?
Hennes advokat, Alexander Peabody.
Jag är Miss Swallow. Jag söker en man vid namn Dr. David Huxley.
Är han här med Mrs. Random?
Dom enda som finns här, är en dam som påstår sej vara Mrs. Random.
Sen har vi en gangster som heter Bone. Och sen har vi "Babyface" Horace. Sluta.
Sen... Vad är det?
Jag kan identifiera den här mannen.
Ni kanske minns mej. Jag vittnade när Bordentestamentet öppnades.
Det minns jag. Jag kräver att få träffa min klient, nu.
Slocum, ni kan ha gjort ett misstag.
Och har ni gjort ett misstag...
kan er position som konstapel i countyt vara i fara.
- Är ni säker på att det är damens advokat? - Absolut.
Val nästa vecka, dessutom.
Mr. Peabody, var så god och stig på, så ska vi reda ut det här.
Faktum är att vi gör inga misstag,
Nå, är hon Mrs. Random eller inte?
Det var på tiden att du kom.
Naturligtvis är hon Mrs. Random. Detta är vansinne. Öppna dörren.
- Jag sa ju det. - Han då?
- David, jag förstår inte... - Alice, det är sånt som händer.
Jag kan inte förklara. Det hände, och här är jag.
Ja, på det sista ställe jag väntade mej att hitta dej.
Jag gillar det inte mer än du.
Och släpp ut den unge mannen också.
Attans. Det verkar som jag har sjabblat till alltihop.
Förlåt, det är allt jag kan säga.
Du har inte hört det sista om det här heller. Jag... Huxley!
Varför kastade ni sten på mej i går kväll?
Är detta den unge man till vars museum du ville att jag skulle skänka...
en miljon?
Ja. Nej. Jag har ändrat mej.
David, vad har du gjort?
Säg något och jag har gjort det.
Joe, vad ska vi säga?
Sanningen. Vi har sumpat leoparden.
Är ni konstapel här?
Till nästa val, i alla fall. Vad vill ni?
- Vi behöver hjälp. - Det är därför jag är här. Vad är det om?
Vi letar efter...
Säg inte att ni letar efter en leopard.
Hur visste ni det?
- Visste vad? - Att vi letar efter en leopard.
Nu har det gått för långt. Det finns inga leoparder i...
- Ducka, allihop! - Det där är en elak katt. Hit med ett gevär.
Ta det lugnt. Det är ingen fara. Det finns ingen anledning att vara rädd.
Allting ska bli så bra så.
Hejsan, Baby.
- Är det här min leopard? - Ja. Det är Baby.
Han betedde sej inte så mot mej.
Vänta lite. Det där är inte min leopard.
Naturligtvis inte. Det var därför vi släppte den ur bilen.
Det där är inte den ni släppte ut.
Ni skulle inte ens kunna gå i närheten av våran katt.
Menar ni att det finns en till leopard?
Det är ju det jag säger.
Vår katt kommer från cirkusen. Den har just rivit en man.
Han är elak.
Jisses! Susan är och försöker fånga in fel leopard.
Stackars, älskade Susan. Hon är i fara och hjälplös utan mej.
Vad är det med dej?
Kom nu. Om du inte går så drar jag dej.
Du måste hjälpa mej ur det här, Baby.
Vad är det med dej? Du har slagit efter mej hela vägen.
Vi måste in dit. Det är lika bra du följer med, annars...
kommer jag att släpa in dej.
Jag är lika besluten som du, så det är lika bra du kommer med.
Jag kommer att dra in dej.
Jag gillar inte fängelset mer än du men det är hit vi ska.
Nu blåste jag er allt!
Ni trodde jag gjorde något dumt men jag har honom.
Nej, Susan, det har du inte. Titta!
Grabbar! Lämna mej inte här!
David, hjälp mej!
Spring!
Spring medan du kan!
- Jag lämnar inte dej. Jag älskar dej. - Va?
Peta till honom, David.
Släpp mej, Susan, snälla.
Backa! Ser du inte att jag försöker få in honom i cellen?
In med dej!
Nycklarna, Susan!
Hit med dom.
Du är underbar.
Du är helt underbar.
Du är en hjälte. Du räddade mitt liv.
Du kommer att gå till historien. Jag har aldrig sett sådant mod...
Ville du säga något?
Vad då?
David, du svimmade.
Jag har inget annat att säga, än att jag är glad...
att du visade dej från din rätta sida innan vi gifte oss.
Du är inget annat än en fjäril.
Nu är jag en fjäril.
Vart ska du gå, David? Gå inte upp där.
Jag vill prata med dej. Titta, jag har det.
Jag ser dej inte. Var är du?
Där är du.
Jag följde George i tre dagar och vi grävde hål tillsammans.
Och så kom han och lade den här i min sko. Titta, älskling!
Var inte arg på mej, David.
Tack så mycket. Lägg den på bordet och gå härifrån.
Jag vill inte gå. Jag vill prata med dej.
Skriv ett brev.
Nej! Gå tillbaka, Susan!
Jösses, vad högt det är.
Gå lugnt tillbaka ner för stegen.
När jag går ner, kommer jag att gå lugnt, David...
men jag vill veta något först.
Varför sprang du upp för stegen när jag kom in?
Om du måste veta, så är jag rädd för dej.
Om du är rädd för mej så är det detsamma som...
Ingen fara, allting ska bli så bra så.
Varje gång du säger så, händer det något.
Var snäll och gå ner. Du har redan kostat museet 1 miljon dollar.
Det har jag inte. Jag fick miljonen. Faster Elizabeth gav den till mej...
och jag ger den till dej för museets räkning.
Dom blir säkert väldigt glada.
Är inte du glad, David?
- Jag antar det, men... - Det är för sent, va?
Jag har rört till allting, eller hur?
Jag var så glad när jag hittade det här benet i morse.
Om du bara ville förstå.
Allt som hände, hände för att jag ville ha dej nära mej.
Jag gjorde bara vad som flög i mej.
Förlåt mej.
Jag borde tacka dej.
- Tacka mej? - Ja.
För vad?
Jag har just fattat att det var den bästa dagen i mitt liv.
- Det menar du inte? - Jag har aldrig haft roligare.
- Men jag var ju där. - Ja, just därför.
- Hade du verkligen roligt? - Ja, det hade jag!
Det är ju underbart. Förstår du vad det betyder?
Det betyder att du tycker om mej, åtminstone lite.
- Det är mer än så. - Jaså?
Ja. Jag älskar dej, tror jag.
Det är ju underbart, för jag älskar dej också.
Sluta gunga, David.
Jag gungar inte. Jag...
Akta brontosaurusen! Det har tagit fyra år att få ihop det här.
- Se upp, Susan. Någonting kommer att... - Jag faller!
Håll i, Susan! Håll i! Släpp inte taget!
Titta vad jag gjort, David.
Förlåt mej.
David, kan du någonsin förlåta mej?
Du kan, och du älskar mej fortfarande.
- Susan, det... - Du kan. Å, David.
Ja, jisses!