Iš pradžių buvo tamsa.
Tada atkeliavo Svetimi.
Jų rasė buvo tokia sena, kaip ir pats laikas.
Jie įvaldė pagrindinę technologiją --
gebėjimą keisti realybę vien tik valios pastangomis.
Jie pavadino šį gebėjimą "Derinimu."
Bet jie jau merdėjo.
Tai buvo jų civilizacijos saulėlydis,
tad jie paliko savo pasaulį,
ieškodami vaistų nemirtingumui pasiekti.
Beklaidžiodami jie atsidurė mažame mėlynam pasaulėly...
tolimiausiame galaktikos kampe.
Tai buvo mūsų pasaulis.
Čia, pamanė jie, galiausiai rado tai...
ko ilgai ieškojo.
Aš esu daktaras Danielis Po Šreberis.
Aš žmogus.
Padedu Svetimiems atlikinėt eksperimentus.
Aš išdaviau saviškius.
Šį vakarą rodome "Blogis"
TAMSOS MIESTAS
Jūs sutrikęs, ar ne?
Išsigandęs. Bet viskas gerai. Galiu tau padėt.
-Kas čia? -Aš daktaras.
Paklausyk. Tu praradai atmintį.
Vyko eksperimentas. Kažkas nepavyko.
Tavo atmintis buvo ištrinta. Supranti?
Ne, nesuprantu. Kas po velnių vyksta?
Kol mes kalbamės, tavęs jau ateina.
Neleisk jiems tavęs reasti. Dink iš ten.
Alio? Ar jūs dar ten?
Ei, pone Murdokai. Skambino iš automato.
Sakė palikot ten savo piniginę.
Siūlau susigrąžinti ją, nes sumokėjot tik už 3 savaites,
o jos jau baigėsi prieš 10 minučių.
Aš čia jau 3 savaites?
Čia viskas parašyta, juodu ant balto, pone Murdokai.
Diena ir data.
Prižiūrim knygas taip kaip savo lovas, švariai ir tvarkingai.
-Sumokėsiu vėliau. -Žinoma sumokėsit.
Kitaip Jūs nebūtumėt čia laukiamas svečias...
Tokios taisyklės. Trys savaitės yra trys savaitės.
Jokių išėeiginių už gerą elgesį.
Poną Murdoką, matei? Kur jis?
Ką tik išėjo, prieš 5 minutes.
Miegok.
Kai tik rumbos ritmai ima grot
Šok su manim
Supk mane
Ir tarsi vandenynas supantis krantus
Apkabink mane
Supk toliau
Linkstu tarsi gelytė vejyje
Lenkis kartu
Supkis lengvai
Kai mes šokam kartu, ir tu su manim
Pasilik
Supkis su manim
Ei, pupa, taves ieško kažkoks tipas.
Sakė kad yra tavo vyro daktaras.
Danielis P.Šreberis psichiatras
Atleiskit.
-Daktare... - Šreberis.
Prašom, užeisit?. Jūs turbūt Ema Murdok.
Ačiū kad pasiryžot užsukt.
Kas čia?
Gana neišbaigtas eksperimentas, pasitarnaus man ateityje.
Nesuprantu. Sakėt, kad esat mano vyro daktaras,
bet jis niekad apie jus nepasakojo.
Bet iš tiesų Džonas pas mane...
lankosi jau gana seniai.
Jį persekioja neištikimybės jausmas...
kylantis iš jūsų santuokos.
- Džonas pasakė jums kas nutiko. - Taip.
Kada paskutinį kartą jį matei?
Prieš 3 savaites. Susikrovė lagaminus.
Buvo ant manęs labai supykęs.
Suprantu kaip jums sunku,
bet mes turim padėti Džonui.
Noriu, kad laikytum mane draugu.
Atrodo, Džonas turi psichinių problemų.
- Visiškai prarado atmintį. -Negali būti...
Bet taip yra. Jis gali būti sutrikęs.
Netgi agresyvus.
Jei jis susisieks su jumis, tučtuojau paskambinkit man.
Kur jis bebūtų, jis ieško...
savęs.
Labas vakaras, pone Murdokai. Jūsų pavardė Murdokas, tiesa?
Ponas "D." Murodkas?
D. Murdokas. Koks jūsų vardas? Darius? Džeris?
Aš vardu Džeisonas. Džonas Murdokas.
Džeikai Murdokai, kaip sekas? Sveikas. Džekai Murdokai.
Turėčiau susiimti.
Pasakiau tam bičui, kad jis nebus čia laukiamas svečias...
Sakiau, "Klausk, Trys savaitės yra trys savaitės."
-Na, tai kur aukso puodo laimėtojas? -Viršuj pone. 614 kambarys.
Mergina pagal iškvietimą.
-Sveiki, Haslbekai. -Inspektoriau Bumstedai.
Jūsų raištelis atsirišo.
Oj, netyčia.
Džiaugiuos kad atvykot.
Sako, kad detektyvui Valenskiui galvoj visai kvan-kvan.
Surinkit įkalčius, Haselbekai.
-Širdingai dėkoju. - Atsiprašau.
-Sveiki? -A, čia tu.
-Palikai čia savo piniginę. - Kada?
-Kai buvai čia paskutinį kart. - Kada tai buvo?
Kai palikai savo piniginę. Manai aš atsimenu?
-Gal galima! -Ne ne, čia rimtas.
-Kur trauki, bachūras? - Namo.
O kur namai?
Ar jus mentai neturit ką veikt?
Tiesiog dirbu savo darbą, Maja.
Kažkur klaidžioja manjakas.
Ieškokit jo, nesikabinėję čia.
Na, dinkit iš čia.
Nagi.
Tai kiek jau turim? Iš viso šešias kekšytes?
-Turbut taip, pone. -Parašyk žmogui "10" už pastangas.
Sakyk, Haselbekai,
kas tai per žmogžudys, kurs stabteli išgelbėti mirštančią žuvį?
-Pričiupot mane, pone. -Bumstedai.
Kas tave apsėdo? Manjakas suka ratus aplink mus,
Vlenskio dėka.
Neįsižeiskit, pone Viršila,
bet aš pažystu Edį jau seniai, ir jis geras policininkas.
Nesvarbu koks policininkas buvo Valenskis...
bet jis jau seniai apsileido.
Aš turiu pasikalbėt su Bumstedu!
Nagi! Laikykit!
Frenkai!
-Čiupkit už rankos! -Jie mus stebi!
-Stokis! -Nėra kur pabėgti!
Dieve, negi jūs nematot?
Paleiskit! Aš nesipriešinsiu.
-Kas čia buvo? -Valenskis.
Detektyvas Valenskis
Mane baudžia už nuodėmes, tiesa?
Ką aš padariau, kad gaučiau tokį kabinetą?
Na, viską, ką Valenskis ištyrė,...
surašė į dokumentus kažkur čia.
Atrodo reikėtų ištirti patį Valenskį.
O jis buvo paranojikas.
Atėjau pranešti, kad dingo mano vyras.
-Užpildykit prašyma štai ten. -Jie atsiuntė mane pas jus.
Jo vardas Džonas Murdokas.
Ar šie vardai jum ką nors reiškia?
Kas tos moterys?
Kodėl ieškot mano vyro?
Ar jis įtariamasis?
-Galbūt. Įtariamas nužudymu. -Kieno nužudymu?
-Kurios? -Visų.
Ponia Murdok, man labai gaila. Nenorėjau jūsų įžeisti.
Gailiuosi kad atvykau. Suklydau.
Prašau, leiskit paaiškinsiu.
Ar mes buvom susitikę?
Jei taip, tikiuos tu vis dar kvėpuoji.
Kuo tu vardu, gražuoliuk?
Džonas
Labai tinkantis vardas.
Aš tik maniau.
Ką tu darai...
Tai juk gana pavojinga...
Iš kur žinai, kad aš ne žudikas-manjakas?
Tu nepanašus į tokį. Kodėl klausi?
Skubi kur nors?
Na va...
"Kriauklių pakrantė"
"Manjakas vėl pasirodė" "Žudikas iš pasalų"
Berods, atradai savo nemalonią prigimtį.
-Kas jūs? -Galėtume paklausti to paties.
Miegok.
Jis gali Derinti!
Ką darysim? Jis pavojingas.
-Sako, jis moka derinti. -Neįmanoma!
Matėm, savo pačių akimis.
Hipnozė jo neveikia.
Pabudę žmonės, elgiasi nenuspėjamai.
Blaškosi, kaip pasiklydę vaikai.
Bet jis kitoks, tiesa?
-O ką sako daktaras? - Jis nepateikė ataskaitos.
-O ponas Greitai? - Nebėra jokių ponų Greitai.
Ponas Greitai mirė...
Vargšelis.
O ponas Knyga... žino?
O gal mes turėtume žinoti, pone Ranka?
Norėjom išsiaiškint daugiau, prieš pranešdami.
Nieko nesužinosim, kol nesuvaldysim jo.
Turim jį sugauti.
Tikiuos, čia mano mėgstamiausios.
Buvau sunerimusi dėl tavęs.
Ar tu mane baudi?
Jei tavo dingimas buvo mano bausmė,
tai man ji per sunki.
Apie ką čia kalbi?
Radau čia šiuos raktus, tai tikriausiai čia gyvenu.
-Turbūt esi mano žmona? -"Turbūt"?
Tikrai nežnai kas aš... ar ne?
Tavo daktaras skambino. Jis buvo sunerimęs.
Mano daktaras?
Jis davė man savo vizitinę. Jis tavęs labai ieško.
Atrodo, tarsi gyvenčiau kažkieno košmare.
Kas nutiko? Kodėl lankiausi pas daktarą?
Aš buvau neištikima.
Tu supykai.
Užsidarome. Baseinas užsidaro.
Pone Šreberi
Labai nesmagu...
kad mum reikia jūsų ieškoti čia.
Juk žinote, kaip mes nemėgstam drėgmės?
-Atleiskit, aš...-- -Nepateikei ataskaitos?
Aš išsigandau. Mano juk silpna širdis.
Tavo silpnybė ne širdyje.
Štai ką radom jo viešbučio numeryje.
Argi vėl reikia atgaminti Murdoko atmintį?
Bandžiau jį pakeist jo atmintį, bet jis pabudo.
Jis išmušė švirkštą man iš rankos.
-Tai jis nebeturi atminties? - Tik nuotrupas.
Procedūra buvo nutraukta.
Manau kad per kitą ciklą viskas susitvarkys.
Juk jau yra pasitaikę nesklandumų, tiesa?
Čia ne nesklandumas, daktare. Jis moka derinti.
Bet juk tai neįmanoma. Tik jūs turit šį sugebėjimą.
Susintetinsi dar vieną atminties šabloną...
šitam subjektui, gerai?
Aišku. Pakeisiu jo prisiminimus.
Mum jis reikalingas kitam tikslui.
Jau beveik vidurnaktis, Daktare Šreberi.
Pakalbėsim vėl, po Derinimo.
Tik, daugiau jokiu nesklandumų, gerai?
Ir daugiau nesielgsit netinkamai.
Policija tavęs ieškojo.
Žinau. Mačiau laikraščius.
"Manjakas tyko praeivių."
Buvau su viena iš tų moterų.
-Prieš ateidamas čia. -Nesuprantu.
Sutikau ją prie Automato. Tiesiog norėjau save išbandyti.
Norėjau sužinoti ar tas polinkis yra manyje.
Gal aš išprotėjau,
bet kas bebūčiau, aš vis dar esu aš. Ir nesu žudikas.
Aš tikiu tavim.
Tikrai?
-Kas? -Mašina prie namo.
Ta, su kuria atvažiavai.
Tai mentas. Jis mane atvežė.
Nežinojau, kad jis vis dar čia.
Nejudėkit pone.
-Palaukit. Čia ne tas žmogus. -Prašau pasitraukti į šalį.
Aš nieko nenužudžiau.
Dabar Jūs tik itariamasis.
Nesipriešink. Aš išklausysiu tave, ką bepasakytum.
Nepatikėsi tuo, ka pasakysiu.
-Na, pabandom. -Manęs kažkas ieško.
Kažkokia žmonių grupė. Jie nori mane nužudyti.
Ir aš net nežinau ar... jie apskirtai yra...
Nu jo, kas klausysis bepročio?
-Pasitraukit į šalį ponia Murdok. -Bėk!
Vėl manęs niekas nesiklauso.
Murdokai, stok!
-Ir kur toliau? -Mes jau beveik čia, žmogau.
Gal žinai kaip pasiekti Kriauklių Pakrantę?
Gal juokauji? Su žmona ten praleidau medaus mėnesį.
Danielis P.Šreberis, psichiatras
Tereikia pasukt iš Pagrindinio Prospekto į...
Ar tai prie Sankryžos... Keista...
Atrodo, nepamenu ar tai Pagrindinis Vakarų Prospektas...
ar Sankryža.
Atleiskit inspektoriau, daugiau niekuo negliu padėti,
vėluoju į susitikimą.
Esu dėkingas už jūsų laiką.
Mane neramina vienas dalykas.
Dirbdamas sutikau nemažai žudikų.
Bet Murdokas nepanašus į tokį.
Gal jūs tiesiog per mažai įsigilinote.
Pasakysiu, daktare, aš žinau kai man kas nors meluoja.
Asmenybių analizė yra mano darbas, inspektoriau.
Gal pateiksit keletą pavyzdžių?
Žinoma. Paimkim pavyzdžiui jus.
Jūs esat priekabus. Įsitraukiantis.
Labai smulkmeniškas.
Manau esat vienišas.
Gero vakaro inspektoriau. Aš labai skubu.
Užeikit.
-Kaip jis laikosi? -Nepasikeitė.
Valenski? Čia ar, Frenkas
Užeik Frenkai.
Uždaryk duris.
Peržvelgiau keleta tavo ataskaitų.
Idomi byla.
Tokia iš kurios galima pasidaryt karjerą.
-Arba ją sužlugdyti. -Jo, dirbau prie tos bylos.
O tada? Kas nutiko tada, Edi?
Nieko, Frenkai.
Tiesiog leidau laika metro traukinyje,
važinėdamas ratais.
Mąstydamas ratais. Nėra kelio iš čia.
Išniukštinėjau visą miestą.
Tu gazdini žmoną, Edi.
Ji ne mano žmona.
Nežinau kas ji ar bet kuris iš mūsų esam.
-Kodėl taip sakai? -Ar dažnai galvoji apie praeitį?
Kaip ir bet kas kitas.
Matai, bandžiau ką nors prisiminti,
aiškiai prisiminti ką nors iš savo praeities.
Bet kuo labiau galvoju,
tuo labiau ji susipainioja.
Rodos ji būtų netikra.
Tarsi būčiau susapnavęs šį gyvenimą,
o kai galiausiai prabundu, esu kažkas kitas,
visiškai kitas.
Tu kažką matei, tiesa Edi?
Ir tai susiję su byla.
Nėra jokios bylos! Ir niekada nebuvo!
Tai tik didžiulis pokštas! Tai pokštas!
Šios naktį reikia paruošti...
12 šeimos fotoalbumų,
devynis asmeninius dienoraščius,
17 meilės laiškų,
atsitiktinių vaikystės nuotraukų,
falsifikuotų ID kortelių ir socialinio draudimo pažymėjimų.
Taip sugražinami prisiminimai.
Šitas dar visai šiltas.
Kas tai?
Puikaus meilužio prisiminimai?
Žygdarbių katalogas?
Greit sužinosim.
Tau tai nepatiktų,
ar ne, Bevardi?
Ne tau suprasti kas yra žygdarbis.
Nagi, žvilgtelkim.
Nelaimingos vaikystės žiupsnelis...
lašelis paaugliško maišto...
ir galiausiai...
tragiška mirtis šeimoje.
Pone Knyga.
Kodėl Murodkas nemiega Derinimo metu?
Gal jis stovi vienu evoliucijos laipteliu aukščiau?
Gamtos klaida.
Jis bando adaptuotis, ko gi iš jo tikitės?
Juk jūs ieškot žmogaus sielos.
Argi ne toks jūsų zoologijos sodo tikslas?
Štai kodėl kasnakt keičiate žmones ir aplinką.
Galbūt pagaliau radot tai, ko ieškojot,
ir pražudys jus pa...
Reikia keletos jūsų kartų...
kad perprastumėt mūsų sugebėjimus.
Kad paprastas žmogus mokėtų...
Derinti yra...
Absurdas, žinau.
Bet ar yra koks nors kitas paaiškinimas?
Jau laikas.
Sustabdykit laiką.
Frederiksonas sakė, kad atšauks mano naktinį budėjimą.
Jau pats laikas, mielasis.
Kas vyksta?
Pabuskit.
Pabuskit!
Ar mane kas nors girdi?
Tegul Derinimas prasideda.
Gudvinai.
Čarlis, Silvija,
Džeinė ir mažasis Metju.
Turtingi tampa turtingesniais.
Turbut dar šianakt gaus tarnaitę...
Greičiausiai būsite Dr. Šreberis.
Tai jūs.
Ei, nagi.
Kas gi taip pasitinka pacientą, Daktare,
juk jūs Daktaras?
Prašau, aš...
Kodėl visi užmigo?
Prašau, netriukšmaukite.
Kodėl nieko neprisimenu? Ką padarei man?
Nieko. Aš noriu padėti.
Negalime čia kalbėti. Jei mus pamatys kartu...
Man nusišvilpt. Aš noriu atsakymų. Mikliai!
Kas jie? Kodėl jie nori mane nužudyt?
Atsakyk!
O Dieve.
-Tu išties tai sugebi. -Sugebu ką?
Paklausyk. Tu turi jų galias.
Gali keisti dalykus vien tik to panorėjęs.
Jie tai vadina "Derinimu."
Taip jie pakeičia pastatus.
Dabar tu tik gyneisi.
bet aš galiu išmokinti tave valdyti galias.
Galime juos sustabdyti. Ir atsiimti miestą.
Mano akiniai, kur jie?
Jis sugadino firmos įvaizdį,
maklinėdamas be darbo aplink.
Taigi, aš atleidau Frederiksoną.
Teisingai pasielgei, mielasis.
Jis mane užpuolė. Nežinau kur jis dingo.
Eime Dr. Šreberi. Turim daug ką nuveikti.
-Taip? -Taip.
Sako, esi nepastovus meilužis
Nors tu sakai, tai netiesa
Bet jei iškeisi mane į kitą
Aš suprasiu, patikėk, suprasiu.
Šios dienos eksperimentas įvyks šiose vietose.
Pirmiausia bus pakeista atmintis subjektui iš M gatvės.
Pone Knyga, turim problemą.
Nebėra gatvės M.
Nesugebėjom jos pabaigti.
Per paskutinį Derinimą aptikom trukdžius.
Kažkas pasipriešino mašinom?
Tas žmogus, Murdokas, jis galingesnis nei manėm.
Jis darosi panašus į mus.
Todėl mes turim tapti tokiu kaip jis.
Ar daktaras pdarė tai ko mes prašėm?
Džono Murdoko gyvenimas, antra dalis.
Negalim to daryti.
Murdokas nebeturi šių prisiminimų, tiesa?
Jei suleisim prisiminimus į tave, kaip tai padės mum jį rasti?
Kur tik jis beeitų ko beieškotų...
viską žinosime ir mes.
Jis seks paskui užuominas, o mes seksim paskui jo prisiminimus.
Bet suleisti prisiminimus vienam iš mūsų?
Mum niekad nepasisekdavo.
Tai ką siūlo ponas Ranka, yra vienintelė išeitis.
Suleiskit.
Truputį skaudės.
Ar jau viskas?
O... pone Knyga.
Turiu Džono Murdoko galvoje.
"Džonai...
Radau šia atvirutę tarp tavo mamos daiktų.
Ar prisimeni?
Užsuk karts nuo karto.
Gal susigausim dar kokią undinėlę
Linkėjimai Emai. Karlas."
Karlas.
Karlas Haris.
Haris.
Atleiskit. Kur galiu rasti gatvę C?
Važiuok metro.
Iee, bičas, ieškai problemu?
Seniai čia dirbat?
25 metus. Nesu gavęs išeiginių už gerą elgesį.
Ieškome Džono Murdoko.
"Kriauklių pakrantė"
"Melynoji linija"
Ji nieko nežino, pone Ranka.
Akligatvis, pone Siena.
Manėm, kad jo prisiminmai padės jį susekti.
Tačiau mes atsidurėme čia.
-Tai neracionalu. -Instinktai neracionalūs.
Bet mes turime jais sekti, taip?
Ponas miegas sako, kad gal jis lankosi panašiose vietose.
Toks jo darbas.
Jam nerūpi darbas.
Apšviesk mus, pone Ranka.
Tarsi būtumėt Murdokas, taip?
Jei būčiau Murdokas...
Prisiminčiau, kaip mane įskaudino mano žmona...
permiegodama su kitu vyru.
O tada...
Ieškočiau būdo, kaip įskaudinti ją.
Palikit mane vieną su ja. Reikia kai ką nuveikti.
Galutinė stotelė, trečia platforma.
Galutinė stotelė?
Atleiskit, kaip man nuvažiuot iki maršruto pabaigos.
Tau reikia Ekspreso.
"Kriauklių pakrantė"
Kodėl traukinys nesustojo?
Nes tai Ekspresas.
Iš čia neįmanoma ištrūkti.
Neištrųksi iš miesto. Aš bandžiau.
Tu Murdokas, ar ne?
Tas, kurio ieško.
Tu ne žudikas.
Tave pakišo, tavo asmenybė fiktyvi,
kaip ir visų kitų.
-Kas tu? -Buvau policininkas.
Bent jau šiame gyvenime.
Jie vagia žmonių prisiminimus.
Ir sukeičia jas tarpusavyje.
Mačiau kaip jie tą daro...
ir galiausiai niekas nebežino, kas jis esąs.
Iš kur viską žinai?
Karts nuo karto, vienas iš mūsų prabunda...
kol jie vis dar keičia.
Tai neturėtų įvykti, bet įvyksta.
Aš buvau nubudęs.
Jie tavęs ieško.
Ieško ir manęs.
Bet viskas gerai.
Ar radau išeitį.
Jie čia buvo.
Praeitą naktį.
Čia buvo jo namai.
O čia jis dar mylęjo ją.
Visa tai puiku,
bet mum reikėtų tikslesnės informacijos...
apie jo buvimo vietą.
Aš žinau kur galim surasti ją.
Mes labai laimingi, kai apie tai galvojame.
Kaip sakot?
Mintyse aplankom vietas...
kurios mums labai reikšmingos.
Aš maniau, jos persekioja mus.
Galbūt.
Čia plaukiojo keltas, kai dar buvau berniukas.
Didžiausias daiktas, kokį esu matęs.
Spindintis, tarsi plaukiojantis gimtadienio tortas.
Mano vyras kažkada taip pasakė.
Stovėdamas ten pat.
O kur jūsų vyras dabar?
Norėčiau žinoti. Ką jus čia veikiat?
Aš čia sutikau savo žmoną.
O aš čia sutikau savo vyrą.
Mažas pasaulis.
"Gatvė C"
"Neptūno karalystė"
Ei, kas nors!
Ką čia veikiat?
Sekiau jus.
Nejudėkit!
Mažasis Džonas?
Velniškai seniai matėmės.
Maniau pamiršai savo dėdę Karlą.
Miklusis berniūkšti!
Dėde Karlai...
Palauk.
-Ar čia aš? -Jo.
Aš užaugau Kriauklių Pakrantėj?
Aišku. Juk taip ir sakiau.
-Tai tavo gimtasis miestas. -Turiu ten patekti.
Tačiau kaip?
Nežinau. Daugybę metų ten nebuvau.
Turi prisimint. Nagi, pagalvok.
Atleisk, Džonai.
Senoji parako statinė nebe tokia kaip anksčiau.
-Ten viskas taip ryšku. -Matyt šviesesni laikai.
Tu visad kažka peckiodavai toje knygoje.
Čia aš su tavo Tėtuku.
Porelė gražių kvailiukų.
Kas nutiko mano tėvams?
Kur jie dabar?
Jie žuvo, Džonai.
Kai sudegė namas.
Aš tave užauginau.
Negi nieko nepameni?
Kas čia? Kas gi čia?
Randas.
Tavo ranka smarkiai apdegė per gaisrą.
Ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad viskas yra melas!
Man vyras pasakojo, kad jis čia buvo.
Sakė, norėjo patikrinti save.
Pamatyti, ar...
sugebės...
Norėjau su ja pasikalbėt.
Maniau ji padės man jį surasti.
Paskambinsiu į policijos nuovadą.
Ji nuostabi.
Gavau dovanų nuo mamos.
Ji neseniai mirė.
Vežiojuosi kartu, kad primintų man apie mamą.
Man labai gaila.
Žinai, keistas dalykas.
Nepamenu, kada ji man ją padovanojo.
Negi aš galėčiau pamiršti tokį dalyką?
Kas vyksta, Inspektoriau?
Nesu tikras, kad pats suprantu.
Palikau tavo kambarį nepaliestą.
Gali šianakt čia pernakvoti.
Džiaugiuos, kad grįžai, Džonai.
-Nors vienai naktelei. -Karlai.
-Ar jie teisingai rodo? -Be abejo.
Šis laikrodis tiksliai rodo laiką, nuo tada kai jį pirkau.
Dabar naktis ar diena?
-O kaip tu manai? -Aš nesuprantu.
Kodėl jau naktis? Kur dingo diena?
Tu pavargęs. Matyt dėl to.
Nagi, pamiegok.
Rytoj viską išsiaiškinsim
"Kaip patekti į Kriauklių Pakrantę. D.Murdokas"
Nagi...
Jis čia. Jis keistai elgiasi.
Žinau. Jis nesavas.
Užlaikyk jį, aš tuoj atvyksiu.
-Pabandysiu. -Ačiū. Iki.
Negaliu nieko pažadėt. Žaisime ekspromtu.
Mes tik norime padėti.
Karlas. Dėdė Karlas.
Jei tu patekai į bėdą, mes galim kaip nors padėti.
Taip seniai tavęs nemačiau.
Pone Murdokai, jūs sukėlėt tiek daug streso.
-Kalbėk. -Nėra reikalo.
Nepabegsi. Mes užgrobėm miestą.
Ką čia pezi?
Sukūrėm miestą iš pavogų prisminimų.
Skirtingi laikmečiai, skirtingos praeitys. Viskas susiliejo į vieną.
Kasnakt mes patobulinam jį, kad sužinotume.
-Ką sužinotumėt? -Apie tave.
Ir kitus gyventojus. Sužinom, kodėl esat žmonės.
-Kodėl? -Mes turim tapti tokiais kaip jūs.
Suprantu tave.
Pamenu tai, ko nepameni tu, tai ko pasiilgai.
Vandenynas, taip? Bėgiojai per bangas būdamas vaiku.
Sutikai Emą prie upės, pirmasis bučinys.
-Kas tu? -Matei kas mes.
Mes įsikūnijam į mirusiuosius.
Lipk!
-O ji? Pameni ją? -Ji buvo gyva, kai ją palikau.
-O kas čia? -Nieko.
Jie turi kažką reikšti, visi tie piešinukai.
Kokie piešinukai?
-Nesuprantu. -Baik žaisti su manim "katę ir pelę".
-Nustok meluoti. -Aš nemeluoju!
Padėk man. Aš turiu suprasti.
Turiu ši galvosūkį prieš akis ir nieko nesuprantu.
Manai aš suprantu? Esu toks pat sutrikęs.
Leisk paklausiu. Ar kada girdėjai apie Kriauklių Pakrantę?
-Aišku. -Ar žinai kaip ten nusigauti?
-Žinoma. -Papasakok.
-Gerai. Reikia važiuoti... -Kur? Kur važiuoti?
Aš tuoj, leisk man pasakyt!
Nepameni, ane?
Nemanai, kad tai keista?
Pala, turiu geresnį siurprizą.
Kada paskutinį kart kažka veikei dienos metu?
-Kaip tai? -Na tiesiog dieną.
Dienos šviesa. Kada paskutinį kartą ją matei?
Nekalbu apie vaikystės prisiminimus.
Na kada, vakar? Prieš savaitę? Kada?
Ar bent ką prisimeni?
Neprisimeni, ane?
Nemanau, kad saulė apskritai egzistuoja.
Nemiegojau valandų valandas, tačiau naktis nesibaigė.
-Skamba kaip beprotybė. -Tai yra yra beprotybė, blin.
Bet paklausyk Bumstedai, ne tik aš toks.
Mes visi tokie. Jie su mumis kažką daro.
Užtilk. Prisiklausiau pakankamai.
-Paklausyk... -Užtilk!
Turi būti koks nors paaiškinimas.
Paaiškink tai.
Atleisk.
Nenorėjau tavęs įskaudinti. Nežinau kodėl taip padariau.
Norėčiau viską sugrąžinti atgal.
Tu to nepadarei.
Tu tik manai,
kad buvai neištikima, bet ištiesų nieko nedarei.
Aš netikiu, kad tai įvyko.
-Ką nori pasakyti? -Tai atrodys neįtikėtinai.
Bet gal mes nepažinojom vienas kito?
O pirmąkart susitikom tik vakar vakare, mūsų bute?
Viskas ką prisimeni,
arba aš turėčiau prisimint, iš tiesų niekad neįvyko?
Kažkas tik nori, kad mes galvotume kad tai padarėm.
Bet kaip taip gali buti?
Aš taip gyvai atsimenu, kaip mudu susipažinom.
Prisimenu, kaip tave įsimylėjau.
-Kaip praradau. -Laikas baigėsi.
Palaukit, prašom. Dar vieną minutę.
Myliu tave, Džonai.
Juk to negalima suvaidinti.
Ne, negalima.
Inspektoriau? Pone?
Vakar nusižudė detektyvas Valenskis.
Pamaniau norėsit žinoti.
Šefas norėjo pasimatyti su jumis. Pone?
Žinojau kad suseksit žudiką.
Batu raištelis.
-Kuo galim jum padėt, pone? -Gali užmigt.
Miegok. Miegok.
Labas vakaras.
Norėjau pirmas pasveikint jus išsprendus bylą.
Nuveskit mus pas Murdoką.
Miegok.
Žinojau, kad ateisit.
Turbūt pats laikas atsakymams?
Žinoma. Prisėsit?
Dažnai čia ateinu.
Tai viena iš nedaugelio vietų, kur randu ramybę.
Matai, jie nemėgsta vandens.
Tai praktiškai jiems fobija.
Kas jie? Ko jie iš manęs nori?
Aha.
Tarkim kol kas esi jų eksperimentas.
Mes visi esam.
Atleisk, bet neturiu laiko viską išspręsti teisingai.
Viskas ką tau reikia žinoti yra šiame švirkšte.
Turi susileisti jį. Tik taip tu suprasi.
-Gal juokauji? -Mes neturim laiko!
-Privalai susileisti. -Atiduok pistoletą.
Jis labiau sutrikęs nei mes manėm.
Gal aš ir nemoku analizuoti asmenybių,
bet jūs labiau panašus į sutrikusį.
Jūs nežinot ką darot.
Kas iš tikrųjų yra jame?
Visi atsakymai, kurių ieškai, prisiekiu.
Na, tai gal aš jį pasaugosiu, jei neprieštarausi.
Eime, daktare.
Eime? Kur?
Į Kriauklių Pakrantę.
Juk ten norėjai nuvykti, tiesa? Pamatyti vandenyną.
Nieko ten nerasit. Esu ten buvęs...
Tai galėsi parodyt kaip ten nuvykti.
Nerodysiu. Atsisakau. Nepriversit.
Negi nesuprantat? Jie mūsų ten lauks.
Nesuprantu. Čia buvo tiltas.
Pabandyk dar kartą ir tavo draugeliai žvejos tave kanalo dugne.
Nemuškit, papasakosiu ką žinau.
Vis tiek jau niekas nebesvarbu.
Kas čia?
Kas jūs tokie?
Turim pasiekti kanalo pabaigą.
Tuoj viską paaiškinsim...
-Ana. -Aš ne Ana.
Greit būsi. Taip.
Pirma ją panaudosiu kitu tikslu.
Vadinu juos Svetimais.
Jie pagrobė mus ir atsigabeno čia.
Šis miestas, ir viskas jame... yra jų eksperimentas.
Jie sukeičia mūsų prisiminimus kaip panorėję,
bandydami atrasti mūsų unikalumo šaknis.
Vieną dieną žmogus gali būti inspektorium.
O kitą, kas nors visai kitas.
O kai, pavyzdžiui, jie nori ištirti žudiko elgesį,
jie įskiepija vienam iš gyventojų naują identitetą.
Sukuria jam šeimą, draugus, visą praeitį...
netgi pamestą piniginę.
O tada jie stebi rezultatus.
Ar žmogus, gavęs žudiko praeitį, tęs jo nusikaltimus?
O gal mes esam kažkas daugiau nei vien prisiminimai?
Tai, kad tapai žudiku, yra viso labo liūdnas sutapimas.
Prieš tai turėjai daugybę kitų gyvenimų.
Tik netyčia prabudai...
kai keičiau tavo prisiminimus.
Kodėl jie tai daro?
Mes esam individualūs ir turim sielas...
ir tuo skiriamės nuo jų.
Jie galvoja, kad atradę žmogaus sielą...
supras, kaip veikia mūsų prisiminimai.
Pas juos kolektyvinė atmintis. Jie turi bendrą protą.
Jie miršta. Jų rasė jau ant išnykimo ribos.
-Jie mano, kad mes galim juos išgelbėti. -O aš čia prie ko?
Tu esi kitoks. Tu pasipriešinai bandymui pakeisti prisiminimus.
Kažkaip išmokai derinti.
Derindami jie keičia daiktus, stato miestą.
Jie turi mašinas, giliai po žeme...
kurios nukreipia jų telepatines galias.
Jie čia viską valdo, netgi saulę.
Todėl čia visad tamsu. Jie nemėgsta šviesos.
O kam jiems reikalingas tu?
Kai tik jie mus atsigabeno čia,
ištraukė iš mūsų informaciją,
sumaišė ją tarsi dažus...
ir tada nusprendė kam ir kokius prisiminimus grąžinti.
Bet jiem reikėjo menininko, kuris padėtų.
Aš suprantu žmogaus protą geriau nei jie,
tad jie leido man pasilikti mokslininko sugebėjimus...
nes jiem jų reikėjo.
Bet visą kitą turėjau išsitrinti.
Ar žinai koks jausmas, kai trini savo paties praeitį?
O kaip mano praitis? Mano vaikystė?
Kriauklių Pakrantė. Dėdė Karlas.
O šitas? Jis buvo tuščias, kai jį radau.
Tu vis dar nesupranti. Tu niekad nebuvai berniukas.
Tik ne čia.
Tavo praeitis yra iliuzija. Surogatas,
kaip ir mūsų visų.
Tu sukūrei šiuos piešinius savo sugebėjimų dėka.
Sakai jie mus čia atsigabeno.
Iš kur?
Deja. Nepamenu.
Niekas iš mūsų neprisimena... kas mes kadaise buvom...
kuo galėjom būti... kažkur kitur.
Atvedžiau jus čia. Jums manęs nebereikia.
Einam.
Nėra jokio vandenyno, Džonai.
Už šio miesto nieko nėra.
Tavo namai egzistuoja...
tik tavo galvoje.
Baikit!
Maldauju!
Dabar jūs žinot visą tiesą.
Jūs pasiduosi...
arba kažkas mirs.
O kas man rūpi?
Ji mano netikra žmona. Ji man nieko nereiškia.
Bet gi tau rūpi, ar ne, pone Murdokai?
Aš tapau pabaisa, kuria turėjai tapti tu.
Ar man ją pribaigti, tarsi bučiau tas žudikas?
-Neskriausk jos, maldauju. -Tai pasiduok.
Miegok.
Mikliai.
Miegok.
Nužudykit jį.
Jis galingas, taip, ir pavojingas.
Bet jo dėka taip pat galime pasiekti savo tikslą...
tą daktaro vadinamąją sielą.
Mūsų eksperimentas pasiekė galutinę fazę.
Mums nebereikia kitų eksperimento subjektų.
Tyrimų laikas baigėsi.
Laikas susijungti su Džonu Murdoku.
Atėjo laikas, daktare. Pakeisk prisiminimus.
Išjunkit.!
Išjunkit visiem laikam.
Ką darai?
Jie nori pakeisti tavo prisiminimus savais.
Jie nori paversti tave vienu iš jų...
kad pasinaudotų tavo siela.
Bet aš turiu kitą sumanymą.
Pradėkit, Daktare. Jokių daugiau nepaklusnumų.
Man labai gaila. Skausmas truks tik akimirką.
Atmink, Džonai.
Tu pakilsi į didesnes aukštumas.
Vieną dieną tu suprasi.
Atmink.
Mokslo šaknys karčios, vaisiai saldūs.
Atmink, niekada nekalbėk su nepažystamais.
Atmink, Džonai.
Turbūt stebies, kodėl nuolat pasirodau tavo prisiminimuose.
Nes aš pats save ten įterpiau.
Jie buvo sukurti tam, kad išmokinčiau tave apie Svetimus.
Sukaupiau tau gyvenimo žinias viename švirkšte.
Tu išgyvensi, Džonai. Turi rasti jėgų savyje.
Ir triumfuosi.
Atmink.
-Sveikas, Dėde Karlai. -Džonuk!
Laikykis, Džonai. Galbūt kada nors aš dirbsiu tau.
Svetimi naudoja šią mašiną, kad sustiprintų savo mintis.
Mašina keičia jų pasaulį.
Turi perimti jos valdymą. Ji turi tapti tavo.
Žinau, kad gali juos nugalėt, bet turi susikaupti.
Kažkas ne taip.
Nėra laiko romantikai.
Pasaulis gali būti toks, kokiu jį padarysi.
Ką tu padare?
Turi galiu padaryti bet ką...
bet turi veikti dabar.
Žinojau, kad padarysi tai Džonai. Tu turi jų galias.
-Tu valdai jų mašinas. -Kur Ema?
Ji nau nebe Ema. Jos prisiminimai pakeisti.
-Sugrąžink jai prisiminimus. -Negaliu.
Prisiminimų saugykla sunaikinta.
Man labai gaila.
Ką darysi dabar?
Sutaisysiu viską.
Sakei, turiu galias, ar ne?
Priversiu mašinas sukurti tai ką noriu.
Sukursiu pasaulį tokį, kokį panorėsiu.
Kai tik pakankamai susikaupsiu.
Kur eini?
Į Kriauklių Pakrantę.
"Į Kriauklių Pakrantę"
-Kiek čia kainuoja? -25 centai.
-Prašom. -Ne ne, sėskit.
Ačiū.
Laukiau tavęs, taip?
-Ką darai? - Keletą pakeitimų.
-Ar mes tikrai to norime? -Aš pasiruošęs pabandyti.
Mirštu, Džonai. Tavo prisiminimai nesiderina su mano rūšimi.
Tiesiog norėjau žinoti koks tai jausmas.
Tu žinai, kaip aš turėčiau jaustis.
Bet aš nesu tas asmuo. Niekad nebuvau.
Norėjai sužinoti, kas mus padaro žmonėmis?
Na, tu nerasi to čia.
Ne ten ieškojai.
Čia taip gražu.
Taip šviesu.
Gal žinai kur čia netoliese yra Kriauklių Pakrantė?
Manau ji štai tenais.
Pati ten einu.
Gal nori kartu?
Žinoma.
Beje, aš Ana. O koks tavo vardas?
Vertė 7 Kulverstukai iš Kauno
cheburazhka@gmail.com