Ret skuldrene, husk det nu.
Armen om din bror.
DØDE POETERS KLUB
Mine damer og herrer, drenge ... Kundskabens lys.
For 100 år siden, i 1859 ...
... sad 41 drenge i denne sal og fik stillet samme spørgsmål -
- som I får ved hver termins begyndelsen.
Mine herrer, hvad er de fire grundpiller?
Tradition, ære, disciplin, udmærkelse.
Det første år dimitterede Welton Academy fem elever.
Sidste år dimitterede vi 51.
Og over 75% af dem fortsatte til landets fineste universiteter.
Den slags præstationer er resultatet -
- af hengivenhed for de principper, som vi lærer eleverne.
Derfor har De sendt os Deres sønner.
Derfor har vi den bedste forberedelsesskole i Amerika!
Vor elskede engelsklærer mr Portius gik jo på pension i sidste termin.
De vil få lejlighed til at møde hans efterfølger, mr John Keating.
Han er selv udgået herfra -
- og har i flere år undervist ved den højt ansete Chester School i London.
- Meget højtideligt som altid. - Dr Nolan! Vores yngste, Todd.
Du har meget at leve op til; din bror var en af vore bedste.
- Smuk højtidelighed. - Tak, det glæder mig.
Rart at hilse på Dem igen... Neil! Vi venter os meget af dig i år.
- Han vil ikke skuffe os. Vel? - Jeg skal gøre mit bedste.
Så, lad nu være med at græde.
- Vi skal dele værelse. Neil Perry. - Todd Anderson.
- Hvorfor forlod du Balincrest? - Min bror gik her.
Nå, den Anderson!
De er til hans bihuler. Kan han ikke synke, så giv ham de her.
Og hvis han får åndedrætsbesvær.
Huskede du din forstøver?
- Neil, studiegruppe i aften? - Ja, fint.
Tilbage til alvoren. Du fik den nye, han ser dødkedelig ud!
Tag dig ikke af Cameron. Han er født klodset.
Rygtet siger, du var i sommerskole.
Ja, kemi! Far ville have, jeg kom forud.
- Hvordan var din sommer? - Fed.
- Meeks, luk døren. - Javel!
De fire grundpiller?
Parodi, rædsel, dekadence, ekskrement!
Meeks blev bedst i latin, jeg dumpede ikke i engelsk.
Så kan vi få en studiegruppe?
- Ja. Må Cameron være med? - Hvad er han god til? Spytslikkeri?
- I deler jo værelse. - Det kan jeg ikke gøre for.
- Undskyld, jeg er Stephen Meeks. - Det her er Todd Anderson.
Charlie Dalton.
- Knox Overstreet. - Todd er bror til Jeffrey Anderson.
- Afskedstaleren! Superstudenten! - Velkommen til "Hellton"!
Et helvede, undtagen for genier som Meeks.
- Jeg hjælper smigreren med latin. - Og engelsk og trigo!
Døren er åben!
- Far! Jeg troede, du var kørt. - Sæt jer endelig ned.
Neil, jeg har talt med mr Nolan. Du har for mange fritidsaktiviteter -
- så du må droppe skoleårbogen.
- Jeg er jo medredaktør i år! - Jeg beklager.
- Jamen, det ville være unfair ... - Drenge! Undskyld os et øjeblik.
Du vover at sige mig imod offentligt!
Når du har din lægeeksamen, kan du gøre, hvad du vil.
Indtil da gør du, som jeg siger. Forstået?
Ja, undskyld.
Du ved, hvor vigtigt det er for mor.
Jeg påtager mig altid for meget.
Det lyder bedre! Har du brug for noget, så sig til.
Hvorfor må du ikke gøre, som du vil?
Sig noget, det kan ikke blive værre.
Siger I jeres imod? Hr. advokat og hr. bankmand?
- Godt, jeg kan heller ikke lide det. - Så spar mig for jeres gode råd.
- Hvad vil du så gøre? - Hvad jeg må: Droppe årbogen.
Skidt med den. Idioterne vil bare imponere Nolan.
Jeg vil skide på det hele.
- Nå, men latin kl. 20 hos mig? - Ja.
- Todd, du er også velkommen! - Ja, kom med.
Tag det roligt!
Tag det roligt, ækle pubertetsfalanks!
Vælg tre eksperimenter fra listen -
- og aflever rapport om dem hver femte uge.
De første 20 spørgsmål i kapitel 1 skal afleveres i morgen.
Agricolam ...
Agricola ...
Agricolae ...
Agricolarum ...
Agricolis ...
Agricolas ...
Agricolis ...
Og igen: Agricola ...
Studierne i trigonometri kræver den største nøjagtighed.
De, som undlader at aflevere hjemmearbejde -
- får et point trukket fra den endelige karakter.
Jeg anbefaler, at I ikke afprøver mig.
Kom nu!
"Åh, kaptajn, min kaptajn!"
Hvem ved, hvor det er fra? Ved nogen det?
Ingen anelse? Det er fra et digt af Walt Whitman om Abraham Lincoln.
I må sige "mr Keating" til mig -
- eller, lidt mere dristigt, "Åh, kaptajn, min kaptajn".
Lad mig nu aflive et par rygter. Ja, jeg har selv overlevet "Hellton"!
Nej, da var jeg ikke den mentale gigant, I nu ser.
Intellektuelt vejede jeg kun 45 kg.
Når jeg gik på stranden, fik jeg Byron sparket i hovedet.
Mr ... Pitts?
Det var dog et uheldigt navn. Mr Pitts, hvor er De?
Vær rar at slå op på side 542 og læse de første linier af digtet.
"Råd til uskyldige om at agte vel på tiden"?
Passende, ikke sandt?
"Pluk jere roser, mens I kan, jer tid er snart til ende."
"Blomsten, som glad i lyset står, i morgen dør kan hænde."
Tak, mr Pitts.
"Pluk jere roser, mens I kan ..."
Det latinske udtryk for det samme er "Carpe diem". Hvad betyder det?
- "Grib dagen". - Fint, mr ...?
- Meeks. - Meeks? Nok et usædvanligt navn.
Grib dagen.
"Pluk jere roser, mens I kan ..." Hvorfor vælger digteren de ord?
- Fordi han har travlt. - Nej! Men tak, fordi du var med!
Fordi vi er ormeføde, drenge.
Tro det eller ej, men alle her -
- vil en dag holde op med at trække vejret, blive kolde og dø.
Træd frem og studér ansigterne her fra fortiden.
I er tit gået forbi, men har nok ikke set rigtigt på dem.
De er ikke så forskellige fra jer, vel?
Samme frisurer. Fulde af hormoner ... ligesom jer.
Uovervindelige, som I føler jer.
Verden tilhører dem. De regner med at udføre store ting ligesom I selv.
Øjnene er fulde af håb som jeres.
Ventede de for længe med at udnytte deres liv til fulde?
Nu er de nemlig kompost for påskeliljer ...
Men hvis I hører godt efter, kan I høre dem hviske deres arv til jer.
Gå nærmere. Hør efter ...
Kan I høre det?
Carpe ...
Carpe diem!
Grib dagen, drenge!
Gør jeres liv til noget exceptionelt.
- Det var spøjst. - Men anderledes!
Uhyggeligt, synes jeg.
- Får vi en opgave i det? - Fatter du ingenting, Cameron?!
Hvad?
Fart på, drenge! Også dig, Dalton!
- Hvem vil lave trigo i aften? - Mig!
Jeg kan ikke, jeg skal til middag hos Danburrys.
- Hvem er de? - En af skolens gamle elever.
Min fars venner, sikkert omkring de 90!
Hvad som helst er bedre end Hellton-ædelse.
- Kommer du med til studiegruppe? - Nej, jeg skal lave historie.
Det må du selv om.
"GRIB DAGEN!"
Klar, Overstreet?
Ja, sir.
- Åbner du, Chet? - Jeg skal nok!
Ja?
Hej...
- Knox Overstreet ... Dr. Hager. - Hej.
- Bor Danburrys ikke her? - Skal du besøge Chet?
- Mrs Danburry? - Nej!
Tak, Chris. Jeg er mrs Danburry. Du må være Knox?
- Ja. - Hjemme kl. 21? Kom indenfor.
- Jeg kommer, Chet. - Knox! Dav, Joe Danburry!
Som snydt ud af næsen på sin far. Hvordan har han det?
- Godt. Har haft en stor sag for GM. - Jeg kan høre, hvad du skal være.
Byt tallene ud med X og Y ... Hvad er det, du ikke forstår?
Hvordan gik middagen?
- Hvordan var middagen? - Hæslig.
- Rædselsfuld. - Hvad skete der?
I aften ...
... har jeg mødt den smukkeste pige, jeg nogensinde har set.
- Hvad galt er der med det? - Hun er næsten forlovet.
- Med Chet Danburry. - Fodboldslugeren!
Trist.
Det er en tragedie! At så smuk en pige er forelsket i det kvaj!
- Kønne piger falder altid for kvaj. - Glem hende! Frem med trigobogen.
Jeg kan ikke glemme hende eller tænke på trigo!
Den virker!
Fem minutter, d'herrer!
- Så du hende nøgen? - Sjovt!
De har vel ikke en radio på skødet, mr Pitts?
Nej, sir. Et fysikeksperiment. Radar ...
Slå op i bogen. Side 21 i forordet.
Mr Perry, vil De læse første stykke: "Lyrikforståelse".
"'Lyrikforståelse' af dr. phil. J. Evans Pritchard."
"Lyrikforståelse kræver viden om versemål, rim og billedsprog."
"Stil så to spørgsmål:"
"Hvor godt er digtet opbygget? Hvor vedkommende er dets emne?"
"Det første vurderer dets formfuldhed, det anden dets værdi."
"Når disse spørgsmål er besvaret, er det let at afgøre digtets storhed."
"Hvis digtets form indsættes på den vandrette akse i et diagram -"
"- og dets værdi på den lodrette akse -"
"- så kan man ved ud af dets overflade aflæse dets storhed."
"En sonet af Byron vil ligge højt lodret -"
"- men kun middel vandret."
"En Shakespeare-sonet ville dog nok score højt på begge akser -"
"- og dermed få en stor overflade, hvilket viser, den er stor kunst."
"Anvend denne metode ved gennemgangen af bogen."
"I takt med, at De lærer at vurdere digtene -"
"- vil Deres fornøjelse og lyrikforståelse øges."
Ekskrement.
Det er, hvad jeg mener om Pritchard. Vi lægger ikke rør, vi læser lyrik.
Lyrik er ikke nogen konkurrence:
"Byron er god, han får 42 point, men jeg kan ikke danse til ham."
Nu river I den side ud.
Gør det nu. Riv hele siden ud!
I hørte mig godt. Riv den ud ... Riv den ud!
Riv den ud!
Tak, mr Dalton!
Nej, ikke kun den side, hele forordet.
Ud med det! Efterlad intet!
Riv det ud! Vig fra os, J. Evans Pritchard, dr. phil.!
Riv det i stykker! Jeg vil høre, mr Pritchard blive revet i stykker!
Vi bruger det som wc-papir.
Det er jo ikke Bibelen! I ryger ikke i helvede. Kom så ...
Jeg vil ikke have noget tilbage!
- Vi bør ikke ødelægge bøger! - Riv!
Riv det ud! Riv!
Hvad fanden foregår her?!
- Jeg hører ikke nok riven! - Mr. Keating...
Mr McAllister.
- Jeg vidste ikke, De var her. - Det er jeg.
Ja ...
Undskyld mig.
Riv videre, mine herrer! Det her er en kamp, en krig -
- ofrene kan blive jeres hjerter og sjæle!
Akademiske hære, som vurderer lyrik!
Nej! Slut med mr J. Evans Pritchard.
I skal lære at tænke selv igen!
Lære at indsuge ord og sprog!
Uanset hvad andre siger, så kan ord og ideer forandre verden!
Jeg kan se, mr Pitts finder 1800-talslitteratur uvedkommende -
- når man skal på handelshøjskole. Ikke? Måske ...
Mr Hopkins er måske enig: "Ja, vi bør studere vores Pritchard -
- lære rytme og versemål og så gå videre til andre mål.
Men I skal høre en hemmelighed. Ryk nærmere. Nærmere!
Vi læser og skriver ikke lyrik, fordi det er sødt.
Vi gør det, fordi vi tilhører menneskeslægten!
Og menneskeslægten er fuld af lidenskab.
Medicin, jura, økonomi og teknik er ædle og nødvendige sysler for os.
Men lyrik -
- skønhed, romantik, kærlighed ... Det er det, vi lever for!
Whitman skrev:
"Åh ... åh, liv, disse gentagne spørgsmål."
"Om de troløses evindelige tanker. Om byer fulde af de enfoldige."
"Hvad nytte gør jeg, åh, liv?"
"Svar:"
"At du er her."
"At liv og egenart findes."
"At det store skuespil går videre, og at du kan bidrage med en strofe."
At det store skuespil går videre, og at du kan bidrage med en strofe!
Hvad bliver jeres strofe?
Vi takker dig, Herre, for dine mangfoldige goder.
Amen.
- Det var en interessant time. - Undskyld, hvis jeg chokerede dig.
Nej da! Det var fascinerende, omend forfejlet.
Det er farligt at opmuntre dem til at blive kunstnere.
Når de indser, de ikke er Rembrandt eller Shakespeare, vil de hade dig.
Ikke kunstnere, men fritænkere.
- Som 17-årige?! - Jeg troede ikke, du var kynisk.
Jeg er ikke kynisk, men realistisk.
"Lykkelig den, som har et hjerte befriet fra enfoldige drømme."
"Kun i drømmen er vi mennesker frie. Så har det været og skal så blive."
- Tennyson? - Nej ... Keating.
Jeg fandt årbogen fra hans sidste år!
"Kaptajn for fodboldholdet, redaktør af årbogen, på vej til Cambridge -
- lårfantast og Døde Poeters Klub".
-"Kan finde på hvad som helst"! - Lårfantast? Mr K. var vild!
- Hvad er "Døde Poeters Klub"? - Det ved jeg ikke.
Du dér! Kom hen til mig efter frokost.
- Åh, kaptajn, min kaptajn! - Mine herrer.
Vi har kigget i Deres gamle årbog ...
Nej, det er ikke mig!
Hvad var "Døde Poeters Klub" for noget?
Skoleledelsen ville nok ikke bifalde den.
Hvorfor ikke? Hvad var det?
Kan I holde på en hemmelighed?
De Døde Poeters mål var at suge marven ud af livet.
Et udtryk fra Thoreau, som vi åbnede møderne med.
Vi mødtes i lndianerhulen -
- og skiftedes til at læse Thoreau, Whitman, Shelley ... De store.
Selv vore egne digte. Vi lod os fortrylle af poesien.
En masse fyre, som læste digte?!
Nej, vi var ikke "fyre" eller en elevforening. Vi var romantikere.
Vi læste ikke bare poesi, vi lod den dryppe som honning fra tungen!
Sjælen svævede, kvinder dånede, og guder blev skabt.
Slet ikke så tosset, vel?
Tak for turen ad Glemslens Allé. Brænd den, især mit billede.
-"Døde Poeters Klub". - Hvad?
Vi går derover i aften. Er alle med?
- Hvor er hulen? - Bag åen. Jeg ved, hvor den er.
- Det lyder kedeligt. - Kan vi få anmærkning?
- Bliv dog hjemme! - Vi må bare passe godt på.
- Vi må ikke blive opdaget. - Gud, Sherlock?
Skynd jer lidt!
- Hvem kommer så med? - Hager kigger ...
Glem Hager! Nej! Hvem vil være med?
- Det vil jeg. - Jeg advarer jer!
- Også jeg. - Jeg ved ikke, Neil.
- Dårlige karakterer. - Så hjælp ham, Meeks.
- En midnats-studiegruppe?! - Du går med. Meeks ...?
- Jeg prøver alt én gang. - Bortset fra sex!
- Hvad med dig? - Jeg ved ikke ...
Det kan være en hjælp med Chris.
- Hvordan? -"Kvinder dåner"!
Jamen, hvorfor dåner de? Fortæl mig det!
Man følger bare åen hen til vandfaldet!
- Det begynder at lyde farligt. - Så bliv dog hjemme!
I guder, hold op med den snadren og sæt jer ned!
- Kommer du med i aften? - Nej.
Du hørte selv Keating! Vil du ikke lave sådan noget?
- Jo, men ... - Men ... hvad?
Keating sagde, de skiftedes til at læse.
- Og det vil jeg ikke. - Du har virkelig et problem med det.
Nej, det er ikke noget problem. Jeg vil bare ikke. I orden?
Javel.
- Hvad nu, hvis du slap for at læse? - Sådan fungerer det ikke.
Skidt med det. Hvis nu de andre siger, det er i orden?
Vil du ligefrem spørge dem?
- Nej. - Jeg kommer straks.
Så hold dog mund!
Du er med!
Hold op med den larm!
FEM ÅRHUNDREDERS LYRIK
"J. Keating. Skal læses ved åbningen af D.P.K.-møder."
Jeg er en død poet!
- Herovre, gutter! - Bare så sjovt.
- Det er for vådt. - Vil du røgforgifte os?
Røgen går ud der.
Skidt med ilden. Lad os nu komme i gang.
Hermed genindkalder jeg Døde Poeters Klub.
Møderne vil bestå af mig og alle tilstedeværende medlemmer.
Todd Anderson vil ikke læse og kan føre protokol.
Jeg vil nu læse åbningbudskabet af medlem Henry David Thoreau.
"Jeg gik til skoven for at leve bevidst og suge marven ud af livet."
Enig!
"Og uddrive alt, som ikke er liv -"
"- så jeg ikke ved min død skal se, at jeg aldrig har levet."
- Keating har afmærket flere sider. - Pause!
- Grav dybt og læg alt her. - I mudderet?!
- Meeks, læg din frakke som dug. - Tak!
Frem med alt! I bummer altid smøger af mig.
- Rosiner? - Ja.
- Hvem bidrog med en halv bolle? - Jeg spiser den anden halvdel.
En mørk og regnfuld aften.
En gammel dame, som elskede puslespil, sad alene i sit hus -
- og lagde et nyt puslespil. Men mens hun lagde brikkerne -
- så hun til sin forbavselse, at billedet var hendes egen stue -
- og at figuren midt i billedet var hende selv.
Med dirrende hænder lagde hun de sidste brikker og så med rædsel -
- på ansigtet af en sindssyg mand i vinduet.
Det sidste, den gamle dame hørte, var lyden af knust glas ...
En sand historie!
Jeg kan en endnu bedre!
Et ungt gift par kører gennem skoven om natten. De løber tør for benzin -
- og en galning ...
- Jeg elsker den! - Den har jeg fortalt!
Nej! Jeg hørte den i ... 6.
"På Shanking Road der var en mand, hans navn var Willie Bloat."
"Hans kone var en harsk madam og tog næsten livet af ham."
"Og mens hun endnu sin natkjole bar hendes blodige hals han skar."
- Det bliver værre. - Vil I høre et rigtigt digt?
- Har du lært et digt udenad? - Har du lært et?
- Et originalt værk af C. Dalton. - Stil dig på scenen.
Hvor har du fået fat i det?!
"Lære mig at elske?"
"Gå og lær dig mere forstand jeg selv deri er mester."
"Elskovs gud, hvis så da findes"
"kan lære at elske af mig."
Har du skrevet det?
Abraham Cowley. Hvis tur er det så?
Alfred Lord Tennyson.
"Kom, kære venner. Det er ej for sent at søge en nyere verden."
"For min agt det er at sejle bag solnedgangen."
"Og skønt vi ej længere har den kraft som satte himmel og jord i oprør ..."
"... er vi, hvad vi er: en rolig og modig skare."
"Gjort svage af tid og skæbne men fulde af viljekraft -"
"- til at stræbe, søge og finde ..."
"... og ikke vige."
"Så så jeg et syn, jeg så en gud og kunne dem ej med spot vise ud."
"Så så jeg Kongo, så mørk en snor, skære ind i skoven sit gyldne spor."
Så så jeg Kongo, så mørk en snor skære ind i skoven et gyldent spor!
Ikke "meget træt", udmattet!
Ikke "meget trist", men ...? Mr Overstreet?
- "Vranten"? - Nemlig, vranten!
Sproget blev skabt af én grund ... Anderson? Er du mand eller amøbe?
Mr Perry?
- For at kommunikere. - Nej! For at bejle til kvinder.
I dag skal vi tale om William Shakespeare.
Ja, mange synes, det er lige så sjovt som en rodbehandling.
Men vi skal se ham som interessant forfatter.
Mange af jer har set Shakespeare opført sådan her:
"Oh, Titus, bring din ven hid."
Har I set Marlon Brando, ved l, Shakespeare kan spilles anderledes:
"Romere, landsmænd og venner! Læg øre til."
Eller John Wayne som Macbeth:
"Er det en dolk, som her for mig jeg ser?"
- "Hunde, sir?" - "Ikke lige nu."
"Jeg spiser gerne en god hund nu og da."
"En hund kan blive til tre retter:"
Begynd med hunde-crudité, som hovedret Fido Flambé...
... og pekingeser-parfait til dessert. Man kan stange tænder med poten."
- Hvorfor står jeg her? - For at føle Dem højere.
Nej, men tak, fordi du var med!
Det er for at huske mig selv på altid at se tingene fra andre synsvinkler.
Verden ser anderledes ud herfra. Tror I mig ikke?
Kom selv op og se!
Når I tror, I ved noget, skal I bruge en ny synsvinkel.
Selvom det virker dumt eller forkert, så skal I forsøge!
Når I læser, så tænk ikke kun på forfatterens mening, men jeres egen!
Stræb efter at finde jeres egen stemme.
Jo længere I venter, jo sværere bliver den at finde.
Thoreau: "De fleste lever i stille desperation."
Stil jer ikke tilfreds med det.
Gå ikke over kanten som lemminger. Se jer omkring! Ja, mr Priske!
Vov jer ud og indvind ny jord!
Udover stilene skal I skrive jeres eget digt. Et originalt værk!
Netop! I skal læse det op for klassen på mandag. Bon chance!
Mr Anderson!
Jeg ved godt, du er møgbange for den opgave, din muldvarp.
Træk til på to!
Dér er den! Vi har den!
Radio Free America!
"Vi drømmer om en ny dag ... når en ny dag ikke kommer."
Jeg har fundet det, jeg vil lave. Det, som virkelig er inde i mig!
-"En skærsommernatsdrøm". Hvad? - Et stykke, dit fjols!
- Ja, og hvad så? - De sætter det op på Henley Hall.
Alle kan aflægge prøve!
Jeg vil spille med.
Ja, jeg vil være skuespiller! Det har jeg altid villet prøve.
Jeg ville spille sommerteater, men far sagde nej.
For første gang ved jeg, hvad jeg vil.
Og jeg vil gøre det, uanset hvad min far synes!
-"Carpe diem"! - Vent lidt.
Hvordan vil du spille, hvis din far siger nej?
Først må jeg have rollen.
- Hvad så, når han hører det? - Han behøver ikke få det at vide.
- Det er umuligt. - Fis! lntet er umuligt.
- Ring og spørg. Måske siger han ja. - Gider du lige!
Det er bedre slet ikke at spørge. Hvis side er du på, for pokker?
Jeg har ikke jo fået rollen endnu.
Må jeg ikke godt drømme om det lidt?
- Du kommer vel med til mødet? - Jeg ved ikke, måske.
Intet af det, mr Keating siger, betyder noget for dig, vel?
- Hvad mener du? - Som medlem bør man føle en glød!
- Men du er ligeglad! - Skal jeg gå ud?
Nej, men du må gøre noget! lkke bare være med!
Det er pænt af dig, Neil, men jeg er ikke ligesom dig.
Når du siger noget, hører folk efter. Sådan er jeg ikke.
- Kunne du ikke blive sådan? - Nej! Jeg ved ikke ...
Men sagen er, at du intet kan gøre. Bare passe dig selv.
Jeg kan godt klare mig selv. Er du med?
Nej.
Hvad mener du?
Nej.
- Giv mig det dér! - Et digt! Jeg jages af Walt Whitman!
Hvad laver l?!
Giv mig det, Neil. Vær nu ikke barnlig!
Tilhængere vil nok hævde, at én sport er bedre end andre.
For mig er sport en mulighed for at blive ansporet til at udmærke sig.
Kom herover og tag en seddel og stil jer så op på én række.
- Mr Meeks, du skal arve jorden. - Mr Pitts, gør dit navn til skamme.
Del de her ud, en til hver.
Pitts!
"Åh, at kæmpe mod overmagten og frygtløs møde fjenden."
Du lyder bange. Sig det frygtløst!
"Åh, at kæmpe mod overmagten og frygtløs møde fjenden!"
Ja! Næste!
"At være en fri sømand på vej mod alverdens havne."
Næste! Højere!
"Åh, jeg vil være livets hersker, ikke dets slave!"
"Bestige skafottet, møde geværernes munding helt uberørt."
Lyt til musikken, Meeks!
"Danse, klappe i hænderne, svæve, råbe, hoppe, rulle, flyde videre."
Ja!
"Åh, at få liv herefter, et digt med nye glæder."
Charlie, lad din sjæl fyldes!
"I sandhed være en gud!"
Charlie, jeg fik rollen!
- Jeg skal spille Puk! - Hvad?
Jeg fik hovedrollen! Jeg fik den, Charlie!
Hvad vil du gøre?
Jeg skal have tilladelse fra far og mr Nolan.
- Du skriver den da ikke selv? - Jo!
Du er sindssyg!
"Jeg skriver til Dem -
- vedrørende min søn ...
... Neil Perry."
Mægtigt!
"Til Chris."
"Jeg ser sødme i hendes smil. Lyset stråler fra hendes øjne"
"Men livet er fuldendt og jeg er tilfreds"
"Fordi jeg ved ..."
"Fordi jeg ved..."
"... at hun lever." Det var åndssvagt.
Nej, et godt forsøg. Det berørte et hovedtema:
Kærligheden. Et hovedtema i lyrikken og i livet.
Du grinede, Hopkins. Op med dig.
"En kat ... sad på en klat."
Til lykke med det første digt med minusværdi på Pritchards skala.
Vi ler ikke af dig, men for dig.
Smuk poesi kan ofte handle om enkle ting:
En kat, en blomst, regn ... Poesi kan fødes af alt, som berører en.
Men lad ikke dine digte være ordinære.
Hvis tur er det så?
Mr Anderson. Jeg kan se, du vånder dig.
Op med dig, lad os gøre en ende på dine lidelser.
Jeg har ikke skrevet noget digt.
Mr Anderson tror, at alt inden i ham er værdiløst og pinligt.
Ikke sandt, Todd? Det er det, du er så bange for.
Du tager fejl. Du har noget meget værdifuldt i dig!
"Jeg udstøder ..."
"... mit barbariske ..."
"... brøl..."
"... over alle ... verdens tage!"
"W.W." Onkel Walt endnu en gang!
Et "brøl" er et højt skrig eller råb.
Todd, lad os høre et barbarisk brøl.
Du kan ikke brøle siddende. Rejs dig op!
Indtag brølestilling.
- Et brøl? - Nej, et barbarisk brøl.
Højere!
Det var en mus. Højere! Brøl som en mand!
Se, der er en barbar i dig! Men så let slipper du ikke.
Hvad minder onkel Walt dig om? Svar uden at tænke!
- En galning. - Hvad slags galning?
- En skør galning. - Brug nu din fantasi!
Sig det første, du tænker på.
- En svedigtandet galning! - Der bor faktisk en digter i dig!
Luk øjnene, luk dem. Beskriv, hvad du ser.
Jeg lukker øjnene ... og hans billede svæver forbi mig.
- En svedigtandet galning... - Hans blik hamrer mod min hjerne.
- Få ham til at gøre noget! - Han vil kvæle mig.
Og han mumler hele tiden ... sandheder.
Sandheden er et tæppe, som ikke varmer fødderne.
Glem dem! Fortæl om tæppet.
Man trækker i det, men det vil aldrig være nok, aldrig dække nogen af os.
Fra første skrig til sidste stund -
- dækker det kun ansigtet, mens man klager, græder og skriger.
Glem aldrig det her.
- Ja! lndhaler dybt. - Min far samler på piber.
- Samler på piber? Hvor interessant! - Kom nu, prøv, Knox!
Det er Chris. Her er et billede af Chris!
Det er ikke sjovt. Ryg jeres piber.
- Neil! - Venner, studenter, weltonere!
- Hvad er det der? - En lampe.
Nej, det er hulens gud.
- Charlie! - Skal vi så starte mødet?
Jeg skal bruge noget ild.
Mine herrer. "Poetrisme" af Charles Dalton.
"Ler, græder, tumler, mumler. Må gøre mere, være mere."
"Kaos skriger, kaos forliger. Må gøre mere, være mere!"
- Hvor har du lært at spille sådan? - Jeg skulle spille klarinet.
- Jeg elsker klarinet! - Jeg hadede den!
Saxofonen ... Saxofonen er mere ... sonor.
Jeg kan ikke mere! Får jeg ikke Chris, begår jeg selvmord.
- Tag det roligt, Knoxi! - Nej, Charlie.
Mit problem er, at jeg har været rolig. Nu må jeg gøre noget ved det.
- Hvor skal du hen? Hvad vil du? - Jeg ringer til hende.
Hun vil hade mig.
Danburrys vil hade mig. Mine forældre slår mig ihjel.
Godt, for fanden. I har ret.
"Carpe diem!" Om det så tager livet af mig.
Chris? Hej, det er Knox Overstreet.
Hun er glad for, jeg ringede!
Om jeg vil med til fest?
Ja! Det lyder mægtigt, jeg kommer. Fredag aften hos Danburrys.
Det er i orden. Tak... Vi ses. Farvel.
Vil I tænke jer ... Hun ville ringe til mig.
- Hun inviterede mig med til fest. - Hos Chet Danburry?
- Og så? - Hvad?
Du tror vel ikke, du skal være sammen med hende?
Selvfølgelig ikke, men det er ikke hovedsagen!
Hvad er hovedsagen så?
Hovedsagen ...
... er, at hun tænkte på mig.
Jeg har kun mødt hende én gang, og hun tænker allerede på mig.
Det bliver til noget! Jeg kan mærke det!
Hun ... bliver min.
Der står intet på spil. Gå jer en tur.
ej jeg det ved men folk har sagt
poesien giver megen magt
Tak, mine herrer!
Så l, at de i begyndelsen gik i hver sin takt?
Mr Pitts vidste, han ville nå frem en dag.
Mr Cameron tænkte: "Er det her rigtigt? Måske eller måske ikke."
Mr Overstreet blev drevet af en dybere kraft. Ja!
Målet var ikke at gøre dem til grin, men at illustrere tilpasning.
Det vanskelige i at holde på sin egen mening.
I tænker: "Jeg ville have gået anderledes".
Men spørg jer selv, hvorfor I klappede?
Vi vil alle så gerne accepteres. Men tro på, jeres mening er unik.
Selvom andre mener, den er sær, eller flokken siger "buh"!
Frost: "To veje deltes i en skov, og jeg tog den mindst befærdede."
"Og det har betydet alt." Nu skal I finde ud af at gå på jeres egen måde.
Hvorhen I vil og som I vil. Stolte, fjollede, hvad som helst.
Mine herrer, gården er jeres.
I skal ikke optræde, gør det for jer selv.
- Mr Dalton, vil du ikke være med? - Jeg udøver min ret til ikke at gå.
Tak, mr Dalton. Du har fattet pointen.
Gå imod strømmen!
Todd?
- Hej! Hvad laver du? - Ikke noget.
- Jeg har fødselsdag i dag. - Er det? Til lykke. Hvad har du fået?
- Det dér af mine forældre. - Er det ikke det samme ...?
Jo, jeg fik det samme som sidste år.
- Måske tænkte de, det var nyttigt! - Måske tænkte de slet ikke.
Det sjove er, at jeg ikke kunne lide det første gang.
Jeg tror, du undervurderer værdien af dette skrivebordssæt.
Hvem vil have en fodbold eller baseball?
Eller en bil?
... når man kan få sådan et fint skrivebordssæt?
Skulle jeg købe et skrivebordssæt to gange, ville jeg købe det her.
Begge gange.
Faktisk så ... er formen ...
... ret aerodynamisk, ikke?
Man kan mærke det.
Dette skrivebordssæt vil ud og flyve.
Todd?
Verdens første ubemandede, flyvende skrivebordssæt!
Du skal ikke være ked af det; du får et nyt til næste år.
"... for at suge marven ud af livet og uddrive alt, som ikke er liv ..."
Gå indenfor, det er min hule! Pas på.
- Hej! Det her er Gloria og ... - Tina!
Det her er den nye Døde Poeters Klub.
Kom så i gang. Det er fredag aften, og mødet skal begynde.
Jeg har en meddelelse.
I tråd med døde poeters appetit på eksperimenter -
- opgiver jeg navnet Charles Dalton. Kald mig herefter Nuwanda.
Chris?
Du kom! Fint! Har du nogen med dig? Ginny Danburry er her.
Jeg må finde Chet. Alle er dernede! Mor dig godt!
Er du Mutt Sanders bror? Ligner han ikke bare Mutt Sanders?
- Er du hans bror? - Nej, jeg har aldrig hørt om ham.
Hvor er vi uhøflige, vi har ikke budt Mutts bror på en drink!
Jeg drikker ikke.
- Skål for Mutt! - Mutt!
Mutt!
- Hvordan har gamle Mutt det? - Hvad går han og laver?
- Jeg kender ikke Mutt. - Skål for mægtige Mutt!
- For mægtige Mutt! - Mægtige Mutt ...
Jeg må se at finde Patsy. Hils Mutt fra mig, ikke?
Din bror er alle tiders!
Skal vi holde møde eller hvad?
Ja, hvordan ved vi ellers, om vi vil være med?
Være med?
"Skal jeg ligne dig med en sommerdag?
-"Du er dejligere og mildere ..." - Hvor sødt.
Jeg har selv skrevet det til dig.
Jeg skriver også et til dig, Gloria.
"Hun vandrer skøn som natten ..."
"Hun vandrer skøn som natten"
"ad skyfri himmelveje med stjerner bestrøet"
"Alt det bedste af mørkt og lyst mødes i hendes åsyn og blik."
- Hvor er det smukt! - Jeg kan finde på mange flere.
Hjælp mig, gud!
"Carpe diem!"
Chet!
Mutt Sanders bror!
- Han rager på din pige! - Hvad laver du?
- Hvad fanden laver du? - Det ser værre ud, end det er.
Stop, Chet!
- Hvordan går det? - Væk fra ham, for satan!
- Du har såret ham! - Undskyld.
Næste gang, jeg ser dig, dør du!
Send den rundt.
Mig og Pitts arbejder på et hi fi-anlæg.
Det bliver nok ikke så ... svært.
Jeg skal måske på Yale ... Eller måske skal jeg ikke.
- Savner I ikke at have piger her? - Jo!
Det er en del af klubbens mål. Jeg har faktisk -
- sat en artikel i skolebladet, på Døde Poeters vegne.
Den kræver, at vi får piger på Welton. Så vi slipper for at ...
- Hvordan? - Jeg læser korrektur.
- Så er det slut. - Ingen ved, hvem vi er.
Mon ikke de kan regne det ud? Og så udspørger dig om Døde Poeter?!
- Det havde du ingen ret til! - Jeg hedder Nuwanda, Cameron.
Ja, Nuwanda.
Leger vi bare, eller mener vi, hvad vi siger?
Hvis vi bare mødes og læser digte op, hvad fanden laver vi så?
Du skulle ikke have gjort det. Vi kan få ballade!
Slap af! Bliver jeg afsløret, siger jeg, jeg har opdigtet det.
Sæt jer!
I denne uges nummer af skolebladet er der en profan artikel.
Hellere end at spilde min tid med at finde de skyldige ...
... og tro mig, jeg finder dem ...
... beder jeg alle dem, der ved noget om artiklen, om at træde frem nu!
Hvem I så er, er dette jeres eneste chance for at slippe for bortvisning.
Welton Academy! Ja, det er han. Lige et øjeblik.
Det er til Dem, mr Nolan!
Det er Gud! Han vil se piger her på Welton!
Fjern det grin.
De er ikke den første, som har forsøgt at blive smidt ud.
Det er mislykkedes for andre, som det vil for Dem.
Indtag stillingen.
Tæl højt, mr Dalton.
En.
To.
Tre.
Fire!
- Fem! - Hvem er med i Døde Poeters Klub?
- Blev du smidt ud? - Nej.
Hvad så?
Jeg skal angive alle og give skolen en undskyldning, så bliver alt tilgivet.
Hvad vil du gøre? Charlie!
For fanden, Neil! Jeg hedder Nuwanda.
Undskyld ... Må jeg tale med Dem, mr Keating?
Det her var mit første klasselokale, vidste du det? Mit første kateder.
- Jeg vidste ikke, De underviste. - Engelsk!
Længe før din tid. Det var skam svært at slippe det.
Jeg hører rygter om, at du bruger usædvanlige undervisningsmetoder.
Jeg siger ikke, de er årsagen Daltons udbrud -
- men drenge i hans alder er meget letpåvirkelige.
Deres reprimande har sikkert gjort stort indtryk.
Hvad lavede I i gården? Drengene marcherede, klappede i takt ...
En øvelse i at påvise fare ved tilpasning.
Vi har en fast læseplan! Sætter du spørgsmåltegn ved den, gør de det!
- Skal de ikke lære at tænke selv? - I den alder? Bestemt ikke!
Tradition, John, og disciplin.
Forbered dem til college, resten kommer af sig selv.
Han nærmede sig min venstre side.
"Indtag stillingen, mr Dalton."
- Mr Keating. - Mr Dalton.
Det var dumt gjort.
Støtter De mr Nolan? Hvad med "at suge marven ud af livet"?
Det betyder ikke at få benene galt i halsen!
Dristighed har sin tid, varsomhed sin.
- Den kloge vælger det rette. - Jeg troede, De ville bifalde det.
Nej, at blive smidt ud er ikke dristigt, men dumt.
- Du ville gå glip af så meget. - Hvad f.eks?
Ja, om ikke andet så mine timer.
- Er du med, kvikke? - Ja, hr. kaptajn.
Hold hovedet koldt.
Det gælder jer alle sammen.
Samtale fra Gud ...
Havde modtageren måttet betale, havde det været dristigt.
Fortsæt.
- Hvad skal vi have? - Spaghetti!
Gem lidt til mig!
"Men giv agt, her kommer Oberon."
- Far! - Neil ...
- Lad mig forklare først ... - Du skal ikke være næsvis.
Det er slemt nok, at du spilder tiden på disse absurde teaterdrømme.
Men du gik bevidst bag min ryg!
Hvordan troede du, du kunne slippe af sted med det?
Svar!
Hvem gav dig ideen? Var det denne mr Keating?
Nej, jeg ville overraske dig! Jeg har jo topkarakter i alt ...
Troede du ikke, jeg ville høre det?
"Min niece og Deres søn er med i samme stykke"!
"Nej, han er ikke med i noget stykke."
Du gjorde mig til løgner!
I morgen fortæller du dem, at du holder op.
Nej, jeg har hovedrollen, og vi har premiere i morgen!
Om verden så går under i morgen, holder du op!
Forstået?
Forstået?!
Ja, sir.
Jeg har ofret meget for at få dig ind her. Og du svigter mig ikke.
Nej, sir.
Den er åben.
- Neil, hvad er der? - Må jeg tale med Dem?
Undskyld! Her ...
- Vil du have noget te? - Ja tak.
- Mælk eller sukker? - Nej tak. De har ikke meget plads.
"Munkeløftet". Intet verdsligt må distrahere mig fra undervisningen.
- Hun er køn. - Og bor i London.
- Det er ret besværligt. - Hvordan holder De det ud?
De kan selv vælge, hvorfor er De så her?
Jeg elsker at undervise og vil ikke være andre steder.
Hvad er der?
Jeg har talt med min far. Han tvinger mig til at opgive stykket.
Teatret betyder alt for mig.
Han ved ikke ... Jeg forstår ham. Vi er ikke rige som Charlies familie.
Men han planlægger hele mit liv uden at spørge mig!
Har du fortalt ham det her? Om din lidenskab for at spille?
- Det kan jeg ikke! - Hvorfor ikke?
Vi kan ikke tale sådan her.
Så spiller du også teater for ham. Du spiller den lydige søn.
Det lyder umuligt, men du må vise ham, hvem du er.
Jeg ved, hvad han vil sige. Jeg skal slå de teatergriller ud af hovedet.
De regner med mig. Jeg skal glemme det for min egen skyld.
Du er ikke livegen.
Det er ikke en grille. Lad din tro og lidenskab vise ham det.
Og hjælper det ikke, så er du snart gammel nok til at bestemme selv.
Nej.
- Hvad med premieren i morgen? - Du må tale med ham inden.
- Er der ingen lettere måde? - Nej.
- Jeg sidder i saksen. - Nej, du gør ikke.
- Ved du, hvor Chris Nolan er? - I nr. 111 tror jeg nok.
- Hvad laver du her? - Jeg vil sige undskyld for forleden.
Jeg har de her og et digt med til dig.
- Ser Chet dig, slår han dig ihjel! - Jeg er ligeglad! Jeg elsker dig!
- Du er vanvittig. - Jeg var en idiot. Tag dem nu.
Nej, det kan jeg ikke. Glem det.
- Det er løgn! - Du skal bare lytte.
"Min Chris er skabt af himlen.
Med hår og hud af guld.
At røre hende ville være ... paradisisk."
- Læste du det for hende? - Ja.
- Hvad sagde hun? - Ingenting.
- Hvad mener du? - Ingenting.
Men jeg læste det!
Hvad sagde hun? Noget må hun da have sagt!
Grib dagen!
Har du talt med din far?
Han var ikke begejstret, men jeg fortsætter.
Han kan ikke komme, han er i Chicago.
- Han lader mig nok blive ved. - Virkelig?
- Fortalte du ham det samme som mig? - Ja.
Han blev ikke glad, men ... han er bortrejst i mindst fire dage.
Han får ikke stykket at se.
Men han lader mig nok fortsætte. "Husk dine lektier"!
Tak.
Hold op, Todd!
- Nuwanda, vi når ikke Neils entre! - Han skulle "blive rød" først!
- Hvad er det for noget? - Du kender Charlie.
Hvad er det for noget med "rød"?
- Hvad er det? - Et indiansk manddomssymbol.
Jeg føler mig viril, pigerne bliver vilde.
Pigerne venter!
Chris?
Hvad laver du her?
- Gå bare, jeg kommer! - Ja, kom.
Hvis nogen ser dig, får vi ballade!
Men du ...
Men du kan godt hænge mig ud på min skole?
- Det var da ikke meningen. - Det gjorde du!
Da Chet hørte det, ville han tage herover og myrde dig.
- Du må holde op med det dér! - Det kan jeg ikke, jeg elsker dig.
Det siger du om og om igen ... Du kender mig overhovedet ikke.
- Skal De med, mr Overstreet? - Jeg går, kaptajn.
Knox, sagen er altså, at jeg ikke bryder mig en pind om dig.
Så ville du ikke advare mig mod Chet.
- Stykket begynder snart. - Skal du følges med ham?
- Chet? Til et teaterstykke? - Så gå med mig!
- Hvor er du irriterende! - Giv mig bare én chance!
Kan du ikke lide mig efter i aften, forsvinder jeg! Det lover jeg.
På døde poeters ære. Vil du ikke se mig igen, lover jeg at sige farvel.
Og hvis Chet hører om det?
Det gør han ikke. Vi sætter os bagerst og sniger os ud.
Og så lover du, det er slut?
- På døde poeters ære. - Hvad er det for noget?
Mit æresord.
Du er bare så irriterende!
Hvis ikke dragt og skabning narrer mig -
- ser jeg den skælmske, kåde trold i dig, der kalder sig Nis Puk.
Det vel træffe sig. Den muntre nattesværmer, det er mig.
Jeg morer Oberon, han ler, når snild en fed og vægelig hingst -
- jeg lokke vild, når jeg som kælen hoppe vrinsker blidt.
I en kællings krus jeg lurer tit, et velstegt æble lig og med hop flyr -
- mens hun drikker, imod læben op, så øllet fra den visne hage flyder.
Han er dødgod.
... og bump, væk er jeg, og hun falder på sin gump -
- og skriger hjælp med host og hark og hvin.
Og hele flokken bliver helt syg af grin -
- og ler til tårer, sprutter, bander på -
- at bedre løjer kan man ikke få.
- Men pst! Der kommer kongen! - Og dronningen. Bare han var borte.
Så nægt mig derfor ikke dette leje, for elskovs leg går ej forbudne veje.
Med ordspil kan Lysander sig klare.
Det var jo taktløst, grimt, ja føj, såfremt jeg påstod, Lysander løj...
Neil, det var dit stikord! Her har du kronen!
Har vi skygger skæmtet ilde, lad den tanke jer formilde -
- at i søvn kun her I lå, mens I disse syner så.
Døm ej strengt om dette tant, se det som en drøm, der svandt.
Går I mildt med os i rette, skal vi sikkert bedre dette.
Ja, så sandt Nis Puk er ærlig, hvis vi fik en lod så herlig -
- at der ingen hvislen høres, skal bestemt det bedre gøres.
Ellers kald kun Puk en skryder.
Nu godnat vi her jer byder. Med venligt håndklap vis jer gunst -
- så skal I se vor bedste kunst.
Din far venter.
Du har gaven, Neil! Selv jeg blev målløs! Du må fortsætte med det ...
Keating, hold Dem væk fra min søn!
Neil!
- Mr Perry! - Gør det ikke endnu værre.
Må vi godt gå tilbage? Kaptajn?
Vi prøver virkelig på at forstå, hvorfor du absolut vil trodse os.
Men uanset hvorfor, så får du ikke lov til at ødelægge dit liv.
I morgen skal du på militærskole. Du skal på Harvard og være læge.
- 10 år til ... En helt liv! - Ti stille!
Du får det til at lyde som en fængselsdom!
Du har chancer, som jeg aldrig fik, og du skal ikke ødelægge dem!
- Jeg må sige dig, hvad jeg føler! - Godt, så sig, hvad du føler!
Hvad?
Mere af dit skuespilleri?
Det kan du godt glemme.
Hvad?
Ingenting...
Ingenting?
Så lad os gå i seng.
Jeg var god ... Jeg var virkelig god.
Se nu at få sovet.
Det hele skal nok ordne sig.
- Hvad var det? - Hvad?
- Den lyd. - Hvad for en lyd?
Hvad er der?
Hvad er der i vejen?
Hvad er det, Tom? Hvad er der i vejen?
- Neil? - Jeg kigger udenfor!
Åh, Neil! Min Gud!
Min søn! Min stakkels søn!
Der er ikke sket noget, ikke sket noget ...
Hvad er der?
Neil er død.
Det er så smukt.
Det ville han ikke gøre!
Det var hans far! Han ville aldrig være gået fra os. Aldrig!
Det var hans far! Han slog ham ihjel!
- Todd! - Lad ham være.
FEM ÅRHUNDREDERS LYRIK
"Jeg gik til skoven for at leve bevidst."
"Jeg ville leve inderligt og suge marven ud af livet!"
"Og uddrive alt, som ikke er liv."
"Så jeg ikke ved min død skal se, at jeg aldrig har levet."
Neil Perrys død er en tragedie.
Han var en dygtig elev, en af Weltons bedste.
Og vi vil savne ham.
Vi har kontaktet Deres forældre -
- for at forklare situationen, og de er naturligvis bekymrede.
Efter ønske fra Neils familie -
- vil jeg undersøge denne sag til bunds.
De forventes at samarbejde til fulde.
- Fortalte du ham om mødet? - To gange.
- Så er vi på den, gutter. - Hvad mener du?
Cameron er hos Nolan og sladrer.
- Om hvad? - Om klubben! Tænk jer lige om!
Skolens ledelse, bestyrelsen og mr Nolan ...
Tror l, de lader det her passere ubemærket?
Den slags ruinerer skoler. De skal bruge en syndebuk.
Hvad sker der?
- Du sladrede, ikke også? - Hvad snakker du om?
Du fortalte Nolan om klubben!
Her på skolen har vi altså faktisk et æreskodeks!
Spørger en lærer én om noget, må man sige sandheden.
- Rotten ville redde sit eget skind! - Rør ham ikke, så smider de dig ud.
- Jeg er allerede ude. - Han har ret, Charlie.
Og er I smarte, så samarbejder I ligesom jeg!
De er ikke ude efter os! Vi er ofrene.
- Vi og Neil... - Hvem er de så ude efter?
Mr Keating, selvfølgelig! Kaptajnen!
Han kan da ikke løbe fra sit ansvar!
Påstår de, han har ansvaret for Neils død?!
Hvem ellers, hængerøv?! Ledelsen eller mr Perry?
Mr Keating fik os til at lave det lort!
Havde vi ikke haft Keating, havde Neil siddet og læst kemi nu ...
Det ved du godt er løgn! Han fik os ikke til noget. Neil elskede teatret!
Tro, hvad du vil, men lad Keating tage skraldet.
Hvorfor ødelægge vores liv?
Der underskrev du din bortvisning, Nuwanda!
Og hvis I andre er smarte, gør I nøjagtig som mig!
De ved alligevel det hele.
I kan ikke redde Keating ... men I kan redde jer selv.
Knox Overstreet!
- Meeks? - Gå. Jeg læser.
- Hvordan gik det med Nuwanda? - Bortvist.
- Hvad fortalte du dem? - Intet, de ikke allerede vidste.
Todd Anderson!
- Goddag, min dreng. - Goddag, min skat.
Sæt Dem ned, mr Anderson.
Vi har vist forstået, hvad der er foregået.
De indrømmer vel at have været med i denne "Døde Poeters Klub"?
Svar, Todd!
Ja, sir.
Jeg har en detaljeret beskrivelse af, hvad der foregik ved møderne.
Hvordan mr Keating opmuntrede jer til at danne klubben -
- som en inspirationskilde til ansvarløs og slap opførsel.
Her står, hvordan mr Keating, både i og uden for timerne -
- opmuntrede Neil Perrys teaternykker -
- selvom han vidste, det stred imod Neils forældres ordre.
Mr Keatings åbenlyse misbrug af sin lærerstilling -
- førte direkte til Neil Perrys død.
Læs det omhyggeligt, Todd.
Meget omhyggeligt.
- Har du ikke mere, så skriv under. - Hvad sker der med mr Keating?
Nu er det nok! Skriv under, Todd!
Græs er "gramen" eller "herba".
"Lapis" er sten.
En hel bygning hedder "aedificium".
Sæt Dem!
Jeg underviser Dem frem til eksamen. Vi finder en ny lærer i ferien.
Hvem kan sige mig, hvor De er i "Pritchard"?
Mr Anderson.
- Jeg kan ikke høre Dem! - I "Pritchard"...
- Mr Cameron, vil De? - Vi sprang en del rundt.
Vi tog romantikerne og en del af efterborgerkrigs-litteraturen.
- Og realisterne? - Vi sprang vist det meste over, sir.
Godt, så begynder vi forfra.
Hvad er lyrik?
Kom ind!
Jeg ville hente mine ting. Skal jeg komme tilbage efter timen?
Hent dem nu, mr Keating.
Slå op på side 21 i forordet.
Mr Cameron, læs dr. Pritchards glimrende essay højt.
"Lyrikforståelse".
- Den side er revet ud, sir. - Så lån en andens bog.
- Den er revet ud hos alle. - Hvad mener De?
- Sir, vi ... - Lige meget.
Læs!
"'Lyrikforståelse' af dr. phil. J. Evans Pritchard."
"Lyrikforståelse kræver viden om versemål, rim og billedsprog."
"Stil så to spørgsmål: Hvor godt er digtet opbygget?"
"Hvor vedkommende er dets emne?"
"Det første vurderer formfuldhed, det andet betydning."
"Når disse spørgsmål er besvaret, er det let at afgøre digtets storhed."
"Hvis digtets form indsættes ..."
- Alle blev tvunget! De må tro mig! - Jeg tror dig, Todd.
- Gå, mr Keating. - Det var ikke hans skyld!
Bliver der flere udbrud fra Dem eller andre, ryger De ud!
Gå, mr Keating.
Gå, sagde jeg!
- Åh, kaptajn, min kaptajn! - Sæt Dem ned, mr Anderson!
Hørte De mig!
Sæt Dem ned!
Det er sidste advarsel, Anderson!
Hvor vover De?! Hører De ikke, hvad jeg siger?!
Åh, kaptajn, min kaptajn!
Mr Overstreet, sæt Dem ned!
Sæt Dem ned!
Tak, drenge.
Tak.