VŠECHNY MOJE LÁSKY
Co bylo první, hudba nebo zoufalství?
Lidé mají strach, že siděti hrají se zbraněmi,
že je kultura násilí ovládne.
Nikoho netrápí, že děti
poslouchají tisíce, doslova tisí cepísniček
o zlomených srdcích, bolesti, zoufalství a trápení.
Poslouchal jsem hudbu, protože jsem byl zoufalý?
Nebo jsem byl zoufalý, protože jsem poslouchal pop?
Nemusíš odcházet hned.
Mohla bys tu ještě zůstat.
Ne už jsme si to vysvětlili.
-Raději bych... -Tak zůstaň přes noc.
Lauro.
Mohla bys...
Takže, žebříček
pěti nejdůležitějších rozchodů v časovém pořadí.
A to jsou.:Alison Ashmore, Penny Hardwick, Jackie Alden,
Charlie Nicholson a S.Kendrew.
Tyhle rozchody měmoc bolely.
A jsi snad na tom seznamu, Lauro?
Dostala by ses do desítky, ale mezi prvními nejsi. Sorry.
Sem patří jen ty, které mi dokáží zlomit srdce,
a to ty nedokážeš.
Jestli jsi mě vážně chtěla zničit,
měla jsi přijít mnohem dřív.
To mě přivádík číslu jedna ze seznamu rozchodů.:
Alison Ashmore.
Dřív, jako by holky neexistovaly.
-A pak sejim nedalo vyhnout. -Počkejte já vám něco ukážu.
-Byly všude. A rostla jim prsa. -To bude paráda.
-A my jsme chtěli. -Viděl jsi tu holku. Dobrá co?
Ani jsme nevěděli, co chceme.
Ale bylo to něco zajímavého, až vzrušujícího.
Můj vztah s Alison Ashmore trval šesthodin.
Dvě hodinypo škole,
než začal televizní seriál, tři dny za sebou.
Ale čtvrtý den.
Kevin Bannister.
Běhna.
Od té doby, co mi bylo čtrnáct, se snadčasy změnily.
Milostné vztahy jsou možná rafiinovanější,
ženy jsou méně kruté, lidé otrlejší, instinkty vyspělejší.
Ale cosi z toho vztahu mě provází celý život.
Všechny mé románky
jsou jen zpřeházenou verzí toho prvního.
Číslo dvě v mém seznamu rozchodů.:
byla Penny Hardwick. Penny milovala nádherně.
Milovala muzikanty: Carlyho Simona, Caroleho Kinga,
Jamese Taylora, Cata Stevense a Eltona Johna.
-Eryn. Pojd´ sem. -Hele Penny.
Byla hezká. Hezké chování, hezké známky.
Byla fakt tak hezká, že mi nedovolila, abychjí sáhl na prsa
nebo dokonce podpodprsenku.
Útok a obrana, invaze a odpor. Prsa byla něco jako majetek,
který si holky proti právně přivlastnily.
A přitom podle práva patřila nám a myje chtěli zpátky.
Někdy už mě nebavilo bojovat o její prsa, a tak jsem jí
zkusil sáhnout mezi nohy. Jako bych prosil o dolar,
ona mě odmítla a místo toho chtěla padesát tisíc.
Nezajímal jsem se o její vlastnosti, ale jen o její prsa
-Proto už mě nezajímala. -Nemá to smysl.
Robe?
Začal jsem chodit s holkou, o ní říkali, že dá, ale nedala.
-Penny si začala s blbem, -A jaký má nádherný tělo.
-kterýmu dala za tři dny. -Byl jsem jako v Ráji. Jo!
Patřími obchod s názvem "'Vinyl šampiónů"'.
Je ale ve čtvrti, kam se právě nejezdí nakupovat.
Jsou ale tací, kteří sem nakupovat jezdí.
Většinou mladíci, kteří hledají singly Smiths
a originální, nikdy nevydaná alba F. Zappy.
Fetišistické předměty jsou něco jako porno.
Já to vím, protože jsem, tak trochu jeden z nich.
-Nazdar, Dicku. -Ahoj, Robe.
-Co víkend? -Fajn.
Našel jsem první album "Licorice Comfits".
To, co vydal "Testament of Youth".
-Nevyšlo to, byl to Japonský dovoz. -Bezva.
-Nahraju ti to. -Ne, to nemusíš.
Ale druhé album se ti líbilo: "Pop Girls, Etcetera".
Na obálce je Cheryl Ladd.
Tys' ale obal nikdy neviděl. Máš ode mne jen kazetu.
Ještě jsem ji nevstřebal.
-Tak já ti ho nahraju. -Dobře.
Dicku? Co je to?
Noví "Belle and Sebastian". Líbí se ti?
Do prdele práce. Co to má být?
-Jsou noví, které... -Ta deska se nám líbí, Barry.
To je teda pech, protože to rve uši.
Tvoje, řekl bych.
Vypni to, Barry!
-Víc nahlas už to nejde. -Vypni to!
Tak jo, kámo. Jenom jsem nás chtěl trochu pobavit.
Jen tam dej nějakou starou unylou muziku.
Nechci slyšet starou smutnou muziku. Pusťte tam něco,
-co můžu ignorovat.. -Jak chceš, je to na dnešek.
Speciální pondělní kazeta pro vás.
Jenomže už je odpoledne, příště vstaň dřív.
Tak, kámo. Nechceš slyšet, co je za tím?
-Co je za tím? -Pusť to. -Povídej.
-"Little Latin Lupe Lu" -"Mitch Ryder" a "Detroit Wheels"?
Ne!
-"Righteous Brothers". -Nic jsem neřek'. -Ne, to ne.
-Co je na nich špatného? -Nic. Já radši tu druhou verzi.
-Hovno. -Co je na mém názoru špatného?
-Kdy začal fašistický režim? -Když jsi přinesl tu kazetu.
No to je paráda. Proto pracujem v krámu s deskama!
Můžem si hrát šmejdy, který by sme nikdy neposlouchali.
Víte, říkal jsem si, že se tím dobře stimuluje diskuse.
Chtěl jsem vědět co v pondělí hrajeme, ale tys to pokazil.
-Počkej na příští pondělí. -Ne. Já chci ted´.
Nemůžu je vyhodit. Najal jsem je na tři dny v týdnu,
začali chodit každý den. To bylo předčtyřmi lety.
Číslo tři.: v seznamu nejhroznějších rozchodů.
Charlie Nicholson. Byla na vysoké.
-Konečně je konec. -Byla to holka,
jakou jsem chtěl poznat od té doby, co jsem byl
dost velký, že jsem chtěl poznávat holky.
Byla jiná. Byla neuvěřitelná a byla exotická.
Když mluvila, říkala neskutečně zajímavé věci, o hudbě,
o knihách, filmech a politice.
A namluvila toho hodně:
Viděli jste někoho s deseti centimetry? Ne. A neuvidíte.
Že ne? Zlatíčko.
A měla mě ráda, měla mě ráda...
Aspoň si to myslím.
Ujde to.
Chodili jsme spolu dva roky A já nebyl v pohodě.
Proč holka,
ne žena jako Charlie, chodila se mnou?
Cítil jsem se jako podvodník, jako chlap, co si jednou
oholí hlavu a říká, že byl vždycky pankáč.
Věřil jsem, že mě každou chvíli odhalí.
Pochyboval jsem o svých mileneckých schopnostech.
Děsili mě jiní muži v jejím uměleckém bytě.
Došel jsem k závěru, že mě kvůli některému z nich nechá.
A pak se to stalo. Kvůli Markovi.
Charlie! Ty mizerná děvko. Chci s tebou mluvit.
Otevři krucinál ty dveře. Charlie...
Hele, probereme to. Charlie...
A přišel jsem o ni. ..
Vlastně jsem přišel o všechno,
o víru, důstojnost, a osm kilo.
Když jsem se po pár měsících probral, zjistil jsem,
že jsem vyletěl ze školy.
Začal jsem pracovat v obchodě s deskama.
Někteří lidé se nikdy neprobrali z NAM nebo z koncertu Nirvány.
Já se asi nikdy neprobral z Charlie.
Ale z debaklu s Charlie jsem se naučil bojovat ve své váze,
Charlie, nenímá parketa. Je moc hezká.
Moc chytrá, vtipná. Prostě moc.
Já jsem střední váha.
Nejsem právě nejchytřejší, ale taky nejsem nejtupější.
Četl jsem romány jako "'Nesnesitelnou lehkost bytí"',
"'Lásku v čase cholery"' A pochopil jsem je.
Jsou o ženských ? To byl vtip. Ale musím říct,
že má nejoblíbenějšíje "'Cash"', autobiografiie Johny Cash.
-Šampióni? -Ahoj.
Ahoj.
Chtěla bych se zítra zastavit pro věci, až budeš v práci.
V práci.
Ach jo.
Dokážeš říct jenom: "Ach jo?"
-Lauro, vždyť je to pitomost.... -Musím běžet.
Hledám desku k narozeninám "l Just Call To Say I Love You"
Máte ji?
-Máme jí. -Skvělé. -Výborně. Koupím jí!
To nejde.
-Proč ne? -Protože je to sentimentální,
nechutnej brak. To neprodáváme. Jděte do supermarketu.
-O co vám jde? -Znáte vůbec svou dceru?
Ta písnička se jí nemůže líbit. Není snad v komatu?
Jasně. Nevěděl jsem, že je dneska den vtipálků.
-Promiňte. Radši půjdu. -Pa pa...
Naser si.
Barry. Moc pěkný.
Robe, pět hudebních zločinů, kterých se dopustil S.Wonder
v osmdesátých letech? Otázka: Je kritika skvělého umělce
za jeho pozdější hříchy nefér, je lepší se rychle vyčerpat,
-než se pomalu vytratit? -Barry, já jsem úplně švorc.
Chtěl koupit desku, která není a pak by odešel a nevrátil se.
-O to nejde. Udělal ti něco? -Urazil mě jeho nechutný vkus.
To nebyl jeho vkus, ale vkus jeho dcery.
Ty toho lezprdelku bráníš? Prosím tebe.
Měkne ti stářím mozek? Urazil jsem tvého parťáka.
A ještě něco pro tvé dobro. Horší svetr jsem neviděl,
takovej nosí Cosby. Cosbyho svetr.
Laura tě takhle pustila? Protože...
-Co to děláš? -Sklapni! -No tak, nechte toho...
Ty jsi zcvoknul. Přísahám Bohu, že kdybys to rozbil,
je to archivní kousek, tak bych ti jednu vrazil.
Není ti nic?
Dicku, my jsme se s Laurou rozešli.
Odešla a až uvidíš Barryho, řekni mu to.
Jistě, řeknu mu to, Robe. Mně to nevadí.
Vůbec mi to nevadí. Řeknu mu to, až ho uvidím.
Určitě. Stejně mu musím říct ještě něco jiného,
takže mi to nevadí. Řeknu mu to,
víš, to o Lauře, až mu budu povídat to ostatní.
Chceš si o tom popovídat? Jak se to dělá ...
Ne. Ale děkuji ti...
Díky.
Podívejte se. Kdysi jsem snil, že budu mít kolem sebe ženské
v exotickém prádle. Ted´ vím, že si ty nejlepší kousky
schováva jína chvíli, kdy ví, že se s někým vyspí.
Lauro, tady je máma. Otci se přitížilo. Chtěl s tebou mluvit.
Není to vážně. Máme vás rádi, ahoj.
Je fakt, žejsme se k sobě nehodili. Marco a Charlie, ano.
Já a Sára, číslo čtyři, jsme se k sobě hodili.
Dostala kopačky od blba, co se jmenoval Michael.
Michael byl hrozný idiot.
-Mě zase zničila Charlie. -Vím, jaké to je.
Hrozně to bolí a vyčerpává. Chtěla bych být chvíli sama.
Já taky.
Bylo rozumné spojit se v nenávisti k opačnému pohlaví
a při té příležitosti být zároveň s někým v jedné posteli.
Báli jsme zůstat do smrti sami. Na to musí být zvláštní povaha,
aby se člověk bál v šestadvaceti. A my jsme takovou povahu měli.
-O čem mluvíš? -Mám jiného. -A tak když mi řekla.
-Koho? -Prostě jiného.
Bylo to v rozporu s celkovým duchem naší dohody.
Půjdu si sbalit věci. Počkej, ty si sbal věci a jdi. Padej!
Jak to, že mě opustily? Co?
Ahoj, Dicku. Co je?
Jdeme do hotelového baru a tak jsem si říkal, jestli bys
nechtěl jít s námi.
Dnes hraje Marie de Salle. Pamatuješ, říkal jsem ti o ní.
Je trochu jako Sheryl Crow,
namíchaná s pozdní "Partridge Family" a ...
taková Susan Dey.
-Ale, víš, je černá. -Jo.
Chtěl jsem se zeptat, jestli nechceš jít.
Barry to taky chtěl.
-Ale vidím, že rovnáš desky. -Ano rovnám.
-Podle čeho? Chronologicky? -Ne.
-Podle abecedy? -Ne.
-Tak jak? -Autobiograficky.
od "Dee Purple" k "Howlin Wolf' v pětadvaceti tazích.
Když chci najít "Landslide" od "Fleetwood Mac",
musím si vzpomenout, že jsem ji koupil na podzim
osmdesát tři, ale z osobních důvodů jsem si ji nechal.
-Tak to... -Uklidňuje. -To jo...
-Haló? -Mohl bych tu zůstat, Robe, jestli chceš
pomoct, ale neměl bys je dávat na sebe, protože
-tlakem se desky ničí a potom -Počkej. Ahoj zítra.
-Dobře. -Tak ahoj.
-Ahoj, mami. -Jak jdou obchody?
Máš štěstí, že se Lauře tak dobře daří, víš? Nebýt jí,
asi bychom s otcem nemohli klidně spát.
Odešla. Nechala mě.
-Co říkáš? Kam odešla? -To nevím?
Odešla. Holky odcházejí. Nevím kam. Laura se odstěhovala.
-Tak zavolej její matce. -Právě volala. Ani ona to neví.
Asi jsem slyšel její hlas naposledy.
-Jsem v pořádku, netrap se. -K vůli tomu se nebudu trápit.
-Ale to bys měla, nebo ne? -Co budeš dělat, Robe?
Dám si flašku vína, půjdu spát. Pak půjdu do práce.
-A co pak? -Potkám holku a budu s ní mít děti.
Příště, až zavoláš, už bude po problému.
-Já věděla, že se to stane. -Tak proč jsi tak nešťastná?
-A víš, proč odešla? -Kvůli svatbě ne. -To říkáš ty.
Mami, naposledy říkám, že Laura se nechtěla vdávat.
-Dnes se to nenosí. -Já nevím, co se dnes nosí.
Jenom, že někoho poznáš, nastěhuješ se a ona odejde.
Někoho poznáš, nastěhuješ se a ona odejde.
Nech toho, mami. Je to nechutný.
FBl zastřelila při honičce za tímhle kinem Johna Dillingera.
Víte, kdo ho prásknul? Zrádná milenka.
A on chtěl jen vidět film.
Není to song Petera Framptona?
-Robe. -Co? -Hele.
Tuhle písničku nesnáším.
-A ted´ se mi líbí. -Jo.
Měla zahrát "The Number Four With a Smile"
Její deska je: "Number Four With a Smile"
To je špatně. -Odkazuje to na čínské jídlo v Torontu.
Tak si myslím, že tam je člen, ale možná je to chyba.
Mohla by a taky je.
Já chci chodit s muzikantkou.
Já chci žít s muzikantkou.
Psala by písničky a ptala
se mě, co si myslím, dávala by naše intimní vtípky na obal.
A třeba i mojí malou fotku.
Třeba někam na zadní stranu.
-Žiješ ted´ v Chicagu? -Jo.
-Líbí se ti tu? -Docela.
Přijd´ do našeho obchodu. Jasně. Bude se ti líbit.
-Jemu to patří. Je v Milkwaukee. -Je tam od všeho něco.
-Rock, soul. -Trip hop. -Techno. -Salsu. Přijdeš?
-Dobře. -To zní zajímavě. -Vinyl šampiónů.
-Bezva číslo. -Díky.
-Proč jste jí říkali o obchodu? -Promiň. Nevěděl jsem,
že je to tajná informace. Nemáme žádný zákazníky,
ale já myslel, že to je smůla, ne obchodní strategie.
Robe? Tady Liz. Volám jenom, abych se zeptala,
jestli jsi v pořádku. Já jsem i tvá kamarádka,
nejsem na ničí straně, zatím.
Zavolej mi. Čau.
-Ahoj. -Proč jsi tady?
-Mám volno. -Ale, Robe.
Ještě mě miluješ?
No o to tu přeci nejde.
Proč? Jak to myslíš? O co jiného by šlo?
Já nevím. A nemění to vůbec nic, že spolu nevycházíme.
Dokonce doufám, že už se nemilujeme.
-Měla bych lepší názor na lásku. -Prosím tě!
Bil jsem tě? Říkal jsem, že jsi špatná? Co jsem měl udělat,
-abys byla šťastná? -Nic. Být sám šťastný.
A tak. Aha. Proč, proč nejsem šťastný?
Protože jsi stejný, jako jsi býval.
A já ne.
-Já jsem změnila zaměstnání. -A oblečení a účes
-a filosofii a kamarády. -Nemohla jsem chodit do práce
-s růžovými vlasy. -Jsi tvrdší.
-Ty, jsi na sobě změnil nejvýš ponožky. -Ale no tak,
-mluvíš hlouposti. -Mluvil jsi o budoucnosti, ted´ nic.
-Já? Ty nenávidíš svou práci? -Vidíš? Vůbec to nechápeš.
Mám práci ráda. Musíš připustit, že se život mění,
hlavně by to měl být ten tvůj. Ale kdepak.
K čemu by to bylo?
Robe, jsi na řadě.
Dobře. Bude to jednoduchý. Pět nejlepších songů na desce.
"Janie Jones", ... "Clash The Clash",...
"Nirvana",... "Smells",...
Robe, jednodušší už neznáš? Co třeba "Point Of No Return"?
Louis, ty se do toho...
Zmlkni. "White Light White Heat",...
-To bych zařadil taky. -Já teda ne.
"Massive Attack",... "Radiation Ruling The Nation".
To je nová deska. Minutku. Velmi pěkný, Robe.
Jak moudře deklarovat novou klasiku za pomoci seznamu
starých tutovek, pěkná slabota.
-Promiňte, chtěl jsem... -Moment. Ty jsi nevyzpytatelný.
A co třeba Beatles? Co třeba hluchého Beethovena?
Song ze strany Páté symfonie? Jak může hudební ignorant,
vlastnit obchod s deskami?
Ještě pořád máte to francouzské vydání Beefheart, Safe As Milk?
Počkejte.
Je to tady.
Jo.
Kolik za něj chcete?
Ne ale víte co? Já ho tenhle týden neprodám. Možná příště.
-Ne.To jste říkal minulý týden. -Vážně? No, já totiž.
Hezky jsi to sehrál. Já desku nemám. Dám čtyřicet.
-Robe? -Prodáno. -Proč ji prodáš mě a ne jemu?
-Ty nejsi pošuk, Louis. -Jste nafoukanci. -To nejsme.
Mluvím vážně. Jste elitáři. Připadáte si nedocenění,
tak ponižujete ty, co znají míň než vy.
-Ne. -Což jsou všichni. To je smutný, věřte mi.
Už se na to nemůžu dívat. Mám strach, že mě chytí amok,
vyhodím desky na ulici, půjdu pracovat do Virgin Megastóru
a už se nikdy nevrátím.
-Haló? -Ahoj, Liz. -Ahoj, Robe.
Chtěl jsem zavolat a poděkovat za vzkaz, co jsi mi nechala.
Hned jsem se cítil líp.
Jak to zvládáš?
Dobře. Víš, možná jsme si nebyli souzeni. Ne?
-Anebo možná jsme. -To se pozná časem.
Jestli je čas jít dál, tak půjdu dál.
Já nevím. Nechci někomu stranit.
Slušelo ti to s Laurou. Patříte k sobě.
A ten lan se mi nepozdává.
Robe, Marie de Salle přišla sem.
Musím jít, Liz.
-Měli by sme vypnout její desku. -Já vím. -Ahoj.
-Hezká hudba. -Jo.
Třeba už to nemůžeš ani slyšet.
-Dej to víc nahlas. -Jo.
Dobře. Hned, jen co udělám ještě něco jiného.
-Jasně. -Musím. Promiň. -Dobře.
Jakej podělanej lan?
Laura nezná žádného lana. U nich v práci žádný není.
Ian není její známý.
Vím jistě, že se nikdy nesetkala s žádným lanem.
Ona žije
ve světě bez lanů.
Í...Raymond.
Ray. Í..lan.
Pan l.Raymond. Pro kamarády Ray. A hlavně pro souseda.
Ten chlap, co před šesti týdny bydlel nahoře.
Začínám si na něho vzpomínat, na to příšerné oblečení a účes.
Jeho hudba, latinská, bulharská,
nebo jaká byla ten týden v módě.
Na rukou prsteny. Příšerný zápach jídla.
Tehdy se mi nelíbil, ted´ ho nenávidím.
Vždycky jsme poslouchali, jak nahoře souloží.
Páni, ten má ale výdrž.
Já nemám takové štěstí.
Jsi tak nevázaná jako postava v porno filmu, Lauro.
Reaguješ na lanův dotek výkřiky orgasmického štěstí.
Žádná žena v dějinách lidstva nezažila lepší sex než ty
s lanem vmé hlavě.
Číslo pět.: Jackie Alden. Rozchods ní
na měneměl vliv. Byl jsem rád, že to skončilo.
Zbavil jsem se jí, abych mohl mít Lauru.
Ale ted´ blahopřeji ti, Lauro. Dostala ses do první pětice.
Číslo pět s nadějí na postup. Vítej.
Ahoj. Máte soul?
Přijde na to.
Hned vedle blues.
Vinyl šampiónů.
Jo, mám zájem. Vaše adresa?
Ahoj, Liz.
Ahoj, Robe. Ty parchante hnusnej! ...
Ahoj, Barry.
Pár let jsem dělal D.J. Byl jsem dobrej.
Tenkrát jsem byl nejštastnější.
A potkal jsem Lauru.
Byla právničkou, ale pracovala pro Právní pomoc pro nemajetné,
proto nosila koženou bundu a chodila po klubech.
-Hned se mi zalíbila. -Čau.
-To je bombová deska. -Cože?
-Že je to bombastická deska. -Jo. Já vím.
-Jak se jmenuješ? -Laura.
-Mám v kabelce takový spray. -Ahoj.
-Chtěl jsem ti říct, přehraju ti to na kazetu. -Dobře. Díky.
-Dohodnuto? -Fajn. -Rob.
-Jsem pořád Laura. Jo. -Tak Laura?
Nepotkal jsem nikoho tak slibného jako Laura od té doby,
co jsem začal hrát po klubech. A setkání se slibnými ženami.
O to v téhle branži jde.
Takže, začali jsme se stýkat.
Přišla o byt v Lakeview a nastěhovala se ke mně.
Zůstalo to tak dva roky.
Nebyl jsem s ní neštastný. Ani nervózní. Nebo neklidný.
Jasně, já vím, nuda, ale to ne.
Nebylo to ani fantastické. Jen...
dobré.
Ale vážně dobré.
Tak jak to, že jsem parchant?
-Mám pocit, že mluvila s Laurou -Ahoj. -Jak se máš?
-a Liz mě bránila. -Ne, tak to není,
-A Laura jí uvedla do obrazu. -musíš se na to dívat jinak.
-Nevím, co jí Laura řekla. -Leze mi na nervy, má ženskou.
Ale určitějí dala dvě, nebo čtyři následující informace.
Za prvé.: že spím s někým jiným.
-Spal s jinou. -Cože?
-Zatímco Laura byla těhotná. -Zatímco já byla těhotná.
Ne!
Za druhé.: Že můj ůlet vedl přímo k tomu
-Že jsem si to prostě nechala vzít. -Né.
Za třetí.: Že hned po potratu,
-jsem si od ní půjčil peníze. -Asi čtyři tácy.
-A že jsem je ještě nevrátil. -Ten hajzl!
Za čtvrté.: Že před tím, než mě opustila,
jsem jí řekl, že jsem velmi nespokojený
a že tak trochu, hledám někoho jiného.
Že tak trochu hledá někoho jiného.
-Jestli jsem to vše udělal? -Ano. -Ne!
Ano, udělal.
Jsem zatracený mizera.
-Hrůza. -Liz, ne. Sedni si.
To je otřesné....
Tak za prvé:peníze. Laura je měla a já ne.
A chtěla mi je dát.
Nemohl jsem jí je ještě vrátit, protože jsem nemohl.
A že se nastěhovala ke mně, neznamená, že mám pět tisíc.
Za druhé.: Jestli si hledám někoho jiného?
Donutila mě to říct.
že jsme moc neštastní a jestli s tím souhlasím.
Řekl jsem ano. Pak se mě ona zeptala, jestli bych se
scházel s někým jiným.
Tak jsem se zeptal, jestli to někdy napadlo jí.
Ona řekla.: "'Jistě"'. Tak jsem se přiznal, že, občas o tom sním.
Ted´ vidím, že jsme vlastně mluvili o ní a o lanovi
a ona mě ůskokem donutila, abych se jí vzdal.
Byl to proradný právnický trik. A já jí naletěl,
protože je chytřejší než já.
Tak jo, to těhotenství. Nevěděl jsem, že je těhotná.
Nevěděl jsem to, protože mi to neřekla.
A to proto, že jsem jí řekl,
že jsem, ano, spal jsem s jinou,
takže jsem o jejím těhotenství prostě nevěděl.
Zažívali jsme dobré období.
Zavtipkoval jsem o tom, že bychom mohli mít děti
a ona se rozplakala.
Ptám sejí: "Co se stalo?" Tlačil jsem na ni.
A ona se přiznala. A já spustil takové ty neuvážené řeči
opokrytectví. Prosím tě, je to imé dítě. ..
A tak jsme v současnosti.
Kdo se potřebuje napít?
Co je na mě špatného?
Vážně. Co se stalo?
Proč mě všechny opouštějí? Proč mě odmítají?
Musím to vědět.
Číslo jedna: Alison Ashmore.
-Haló? -Rob Gordon, kdysi jsme se s Alison kamarádili.
-Jak že se to jmenuješ? -Rob Gordon.
byl jsem její první kluk v sedmé třídě. Chtěl jsem
se zeptat, jestli nemáte její adresu nebo telefonní číslo.
Nechci se s vámi přít, ale Alison si vzala svého
prvého kluka Kevina Bannistera.
On je její první a poslední kluk.
-To si snad děláte legraci. -Myslím to naprosto vážně.
Je ted´ manželkou Kevina Bannistera. Žije v Austrálii.
-Chodili jsme spolu v sedmé třídě. -Promiňte?
Technicky jsem první kluk já. Potkal jsem ji před Kevinem.
-Technicky jsem první já. -Co myslíte tím technicky.
Víte. Já jsem číslo jedna. Technicky.
Možná se pletu já.
Už musím běžet, Bobe. Ano? Naschle.
Alison si vzala Kevina.
Ted´už je mi dobře. Vzala si svého kluka ze středníškoly.
Políbila mě na tribuně, jeho taky. Vzala si Kevina.
To je skvělý. Se mnou to nemá co dělat.
To je hrůza, to je osud. Nemůžu to změnit,
není to moje vina. To je nádhera.
Chci ještě. Chci vidět ostatní holky z žebříčku.
Chci vidět Penny, Charlie, ... všechny. Chci s nimi mluvit,
jako v té písni Bruce Springsteena.
Zavolej jim a zeptej se jestli ti odpustily.
A pak, pak mi bude dobře.
A jim taky.
Jim bude dobře. Ale tobě bude líp.
Byl bych čistý. A klidný.
To ty právě hledáš. Chceš začít znova? Musíš se tak cítit.
Přímo skvěle.
Dáš těm pěti holkám konečné sbohem a šáteček
a půjdeš si dál svou cestou.
Sbohem a šáteček.
Díky, šéfe.
Penny je pořád krásná a našla svou rovnováhu.
Píše filmové kritiky, což je frajeřina, i když
je píše perem s baterkou.
Dobře jsme se bavili. Nesnášíme stejné herce
a všechno šlo skvěle. Vyprávěla mi o svém životě,
já o svém. Oba jsme to pochopili. Rozuměli jsme si.
Pak jsem bez pořádného vysvětlení šel přímo na věc.
Jak Laura chce lana a ne mě, že Charlie chce Marca a ne mě,
jak Alison chtěla Kevina Bannistera a ne mě.
A ty, ty jsi chtěla Chrise Thompsona a ne mě.
Myslel jsem, že bys mi pomohla pochopit proč
se mi to pořád stává. Proč mě ženy opouštějí,
proč mě odmítají. Rozumíš mi?
Robe, já do tebe byla blázen. Chtěla jsem s tebou spát,
jednou. Ale ne v šestnácti. Když jsi se se mnou rozešel,
ty ses rozešel, protože já byla, jak jsi řekl, upjatá.
Pořád jsem brečela. Nenáviděla jsem tě a už jsem neměla sílu,
abych tě zastavila. Nebylo to znásilnění,
protože jsem souhlasila, ale nemělo k tomu daleko.
Pak jsem měla kluka až na vysoké, nenáviděla jsem sex.
Až tehdy se má člověk milovat.
Na vysoké.
A ty ted´ chceš klábosit o opuštěnosti? Jdi do hajzlu.
Proboha, ona má pravdu. Já se rozešel s ní.
Já ji odmítl. Další holka, na kterou prostě
nemůžu zapomenout. Hej ůčet, prosím.
Další byla Charlie.
Na to nejsem připravený.
Takže přejdu přímo k číslu čtyři ve svém seznamu,
Sarah, moje přítelkyně, která mě odmítla.
Ahoj, Robe.
Ahoj. Rád tě vidím.
-Jak se máš? -Dobře, fajn. -Rád tě zase vidím.
-Můžu jít dál? Jistě, dobře. -Jo, jo, radši půjdeme ven?
Já tě kvůli němu opustila?
-Asi to tenkrát byl dobrý nápad. -I tak to nechápu.
-Chodíš ted´ s někým? -Ne, jo.
-Ne? -Jo, tedy, ne. Právě hledám někoho jiného. A co ty?
-Není to dobré. -Vážně? -Ne.
Je to těžké. Ty léky, které beru, nezabírají.
Tak ted´ zkoušíme něco jiného. Ale doktoři neví, co to udělá.
Ale vydělávám na tom, což je dobře,
protože jsem přišla o práci a ...
Nemám to srdce začít mluvit o opuštěnosti.
Jsem rád, že mě nechala ona a ne naopak.
-Přišel bych pozdě do práce, ale zavolám. Ahoj. -Zatím ahoj.
Mohl jsem s ní ještě skončit v posteli.
Jak jinak vyhnat démony opuštění,
než se vyspat s tím, kdo vás opustil? Co?
Jenomže to bych spal
s celou kulturou svobodných a neštastných ubožáků,
jako bych spal s T. Shireovou v Rockym, a nebyl Rocky.
I tak mám výčitky svědomí. Ted´už mi zbývá jen Charlie.
No vážně, onaje v seznamu!
Měla by žít na Neptunu. Je nadpřirozená,
je to mýtus, ne člověk z telefonního seznamu.
-Ahoj, tady je Charlie. Nechte vzkaz. -Záznamník.
Nechám vzkaz a ona mi nezavolá.
Killing Moon, E. P. to na CD skoro nenajdete.
Krutá pomsta těm hlupákům, kteří vyhodili gramofon.
Ostatní alba "Echo a Bunnymen".
-Jo, ostatní alba mám.. -A "Jesus and Mary Chain"?
-Ne. Ty mi .... -Jak vám připadali? Vážně byli skvělí.
Lepší než "Echo" a vy tu skučíte, že nejsou žádná alba "Echa".
Vy tuhle desku nemáte. To je šílenství.
Na "Green Day" je zajímavé, že jejich hudba je tolik,
abych tak řekl, přímo ovlivněna, podle
mého názoru, dvěma kapelami.
"The Clash" správně, ale také
kapelou, která se jmenuje "Stiff Little Fingers".
Ta kapela by se vám moc líbila.
To je úžasný.
Já jsem Anaugh.
Jmenuji se Dick.
Není to Green Day?
Vy ho nemáte? To je perverzní.
Neříkejte, že nemáte "Blonde on Blonde".
To bude dobrý.
Uvidíš jak prodám pět E.P. "Beta Bandu".
Prodej je.
Kdo je to?
-"Beta Band". -Dobrý.
Já vím.
Barry. Dveře. Běž, běž...
Hele. Hajzlové.
Na kolik si ceníte tohle prkno a kolik jste toho ukradli?
Barry, zavolej poldy.
Ne, počkej.
"Ryuchi Sakamoto", "Sique Sputnik",...
"Breakbeats"...
Kradete jiný?
-Ne, to je pro nás. -Vy paříte na "Joniho Mitchela"?
-Vidíš co posloucháme... -Máte ještě něco!
JAK NAHRÁVAT DOMA
Ahoj.
-Co chceš? -Chtěla jsem tě svézt domů.
-Ty jedeš domů? -Jo. Teda,
ráda bych se zastavila u tebe a vzala si pár věcí.
U mě.
Jak to dneska šlo?
Dobře.
-Chceš jet? -Jasně.
Vidím, že jsi se pustil do té své velké reorganizace?
Jistě. Tohle si můžeš vzít s sebou.
Podívej se tady na to. Lauro, je to díra.
Kolik vyděláváš, šedesát tisíc...
A žila jsi tu v tom skladišti. Už ani nevíš, proč jsi tu byla.
Protože jsem tu byla s tebou.
S tím to nemá nic společného.
-A kde bydlíš ted´? -To už asi víš.
-Ale musel jsem na to přijít sám. -Nezlob se.
Nebyla jsem k tobě férová.
Proto jsem dneska přišla.
Chvíli to trvalo, než jsem sebrala odvahu.
-A ted´ se bojíš? -Jasně, že se bojím.
Je mi hrozně, Robe. Je to moc těžké.
Dobře.
Jak to jde s lanem? Klape vám to?
-Žiješ s ním přeci. -Ne.
Jen se ptám, jestli vám to klape.
Já s ním nežiju, jasný?
Bydlím u něho, než si rozmyslím, co udělám.
Odešla jsem, protože jsme si nerozuměli.
Chci si dát život do pořádku a to se mi s tebou nepodaří.
A začala jsem se zajímat o někoho jiného.
Jenomže zašlo to mnohem dál, tak jsem radši odešla.
Netuším, co se stane s lanem do budoucna.
Zřejmě nic.
Takže?
Nejsi rozhodnutá dát mi kopačky?
Dáme se ještě dohromady?
-Já nevím. -No jestli to nevíš,
...tak máme možnost.
Víš, bylo by to jako, když je někdo vážně nemocný
a doktor mu řekne: "Nevím, jestli pacient má šanci na přežití."
To neznamená, že pacient zemře. Může žít. Je tu možnost.
-Asi jo. -Takže máme šanci.
-Zmlkni, Robe. -Chci vědět,
-jak si stojím. Máme šanci? -Co? Já nevím, jakou šanci.
-Odhadni to. -Tak jo, máme asi devět procent,
-že se dáme zase dohromady. -Devět? -Bezva.
Mohl bys na chvíli jít, abych si mohla sbalit věci?
-Chceš, abych odešel? -Ano, prosím tě.
Lauro? Můžu ti položit jednu otázku?
Ano. Jednu.
-Nebude se ti líbit. -Jen se ptej.
-Je to lepší? -Co je lepší? Lepší než co?
No, sex přeci. Je lepší?
-Tak to ti leží na srdci? -Ano, samozřejmě.
-Ty si vážně myslíš, že na tom záleží? -Já nevím.
Odpověd´ je, že já taky nevím. Nedělali jsme to.
Ještě ne?
-Neměla jsem na to chuť. -Ani dřív, když bydlel tady?
Žila jsem s tebou, vzpomínáš?
Spíme spolu, ale nemilujeme se.
Zatím ne...
Něco ti povím.
-Co? -To spaní je lepší.
Spaní je lepší?
Ale sex ne, protože jste to nedělali?
-Mohl bys odejít? -Jo.
Jo...
Je mi dobře. Je mi skvěle.
Jsem jiný člověk. Je mi mnohem líp,
dokonce tak, že půjdu a vyspím se s Marie De Salle.
Určitě septáte.: "Jak se to mohlo stát?"
"Jak to. Jak to dělá?"
Jak se z chlapa jako jsem já stane nejlepší milenec
v tomhle okrsku? Je mrzutý, je švorc a kamarádí se se
dvěma blbečky. A dostane do postele Marie De Salle.
-Jak se krmí červi? -Ahoj.
-Šlo to dobře? -Jenom si přijela pro nějaké věci.
-Chápeš.O nic nejde. -To je to nejhorší.
Balit si svoje věci.
-Znáš tu písničku, co hraju? "Eartha Kitt..." -Jistě.
Je o mně a o mém bývalém, jak si dělíme sbírku desek.
Jasně, dobrá píseň.
Právě jsme se s Dickem a s Barrym shodli na tom,
že záleží na tom, co se ti líbí, a nejaký jsi.
ale je to pravda. Měl jsem nejlepší rande v životě.
-Líbí se ti to? -Jo.
Hraje v něm hraje se v něm. Kdo hrál ve Vězni?
-Patrick McGoohan. -Jo, jasně.
A pak jsme mluvili o bývalých.
Je ironická a podceňuje se. Ale umí se tomu báječně smát.
Chápu, proč má dobré písničky. Jestli je s ním štastná,
at´si s ním je. O Lauře nemluvím s takovou hloubkou.
Ale zdá se imně, žejsem citlivý. Vyjadřuji lítost.
Říkám o ní jen hezké věci. Naznačuji jemně melancholii,
věřili byste tomu? Což je fakt blbost.
Vymyslel jsem skeč slušného, kluka, protože jsem v pozici,
kdy ho můžu vymyslet. Asi všechny ty okouzlující,
řeči zabírají, protože jsme se vrátili do jejího domu.
A tam se to prostě stalo.
Pak jsme se milovali.
A bylo to skvělé. A toje všechno.
Nebudu vám vykládat, kdo udělal co a komu.
Znáte tu písničku.: "'Behind Closed. .... "'?
To je moje oblíbená. Jo, užili jsme si to.
To říct můžu. Marie je bezvadná...
A pak, ráno.
Mně neoblafneš, když hraješ, že nejsi pod vlivem té,
-jak se jmenuje? -Laura. -Laura.
-Jak že se jmenoval ten tvůj? -Ten můj byl James.
James...
Schází ti?
Tak to bývá, ne?
Myslím, že je správné, že je člověk nadržený
a současně nešťastný. Proč nám mají být upřena
základní práva jen proto, že jsme si zničili vztah?
-Sex je základní lidské právo? -Sakra. Jo.
Nedovolím, aby mi ten parchant bránil v šoustání.
-Kudy jdeš? -Tudy. A ty?
-Tudy. -Tak to chodí.
Uvidíme se.
-Zavolám ti. -Jistě.
Jak to Laura myslela, že s ním nespala, "zatím"'?
Co znamená "zatím"'?
Že to chce udělat. Nebo ne? No tak.
Co to znamená? "Zatím jsem neviděl Posedlí dvojku".
To by znamenalo, že lžeš. Viděl jsi jí přece s Laurou.
Viděls jí se mnou a s Dickem. Mluvili jsme přeci o tom,
jak si chlap vyrobil ve čtrnáctém století náboje do Beretty.
Ale já říkám, že jsem ji neviděl.
Když řeknu: "Zatím jsem neviděl Posedlí dvojku". Co si myslíš?
-Že jsi filmový negramot a litoval bych tě. -Dobrá.
Ale z té jedné věty; poznal bys, jestli na ten film půjdu?
Robe, já trochu tápu. Ptáš se mě, co bych si myslel,
kdybys mi řekl, že jsi ještě neviděl film, který jsi viděl.
-Hele, kdybych řekl -"Zatím jsem neviděl Posedlí dvojku."
Měl by jsi dojem, že ho chci vidět?
Nemůžeš mít zoufalou chuť ho vidět, protože jsi ho už viděl.
Jasně. Nepůjdu na něj.
Ale to slovo "zatím".
Měl bych dojem, že ho chceš vidět.
Jinak bys přeci řekl, že nechceš jít.
A co myslíš, šel bych nakonec?
-Jak to kurva mám vědět? Možná. -Proč?
Je to skvělý film. Je v něm legrace a násilí
a soundtrack je neskutečná bomba.
Netušil jsem, že tohle někdy řeknu?
Lauro, když ti nemůžu volat do práce, tak mi dej číslo domů.
Zapomněl jsem. Nemůžeš.
Nepůjdu, dokud mi neslíbíš, že se se mnou sejdeš na drink.
Neměli bychom se rozcházet jen podle tebe.
-Dobře. -Musíš.
Dobře. Sejdeme se dnes večer.
Jo, to by bylo fajn. Rád bych tě viděl. Těším se...
-Takže, jak se máš? -Ještě jsi se s ním nevyspala?
-Proto jsi se chtěl sejít? -Asi jo.
-A co čekáš, že řeknu? -Že jsi s ním nespala.
A chci, aby to byla pravda.
To říct nemůžu.
Musel jsi vědět, že se to stane. Já s ním žiju.
Museli jsme se k tomu jednou, nakonec dostat.
To je jasný, ne?
Robe? Slyšíš? Na co myslíš?
Můžeme se zase sejít, abych ti to vysvětlila.
Hodně ti toho dlužím.
Nemám tvůj telefon.
Nerada bych, abychom spolu skončili takhle.
-Moc dobře tě znám. -Vážně?
Musím znát tvůj názor.
Dobrý den. Zadejte město a stát.
Chicago. Telefon do bytu. Pan lan Raymond.
-Napište si číslo. -Můžete mi také dát adresu?
-Zajisté. -Díky.
-Robe? -Lauro. Myslím si, že utíkáš,
před krizovou situací, ke které dochází v každém vztahu.
A dojde k ní zas. Stane se to s tím lanem,
až budeš starší. Slyšíš? Je to chlap, co má culík
jako S. Seagal. Rozumíš? A vůbec tě nemiluje.
Nerozumí ti, ne tak jako já,
a rozuměl bych ti v budoucnosti ještě víc.
-Jestli chceš experimentovat. -Já neexperimentuju.
-Experimentuj si sám. -Lauro, zvládneš to?
-Jo. Zvládnu. -Je to on?
Zavolej mi do práce. Už musím jít.
-Jsi rozrušená. -Jo, to jsem. Ale to přejde.
-Mohl bych s ním promluvit. -To není dobrý nápad.
Řešení konfliktů je má práce.
Já vím, ale tady není co řešit. I tak děkuju.
Nesmíš už jí volat. Moc jí to rozrušuje. I jeho.
-Na něm nezáleží. -Mělo by. -Proč?
Protože tak vytváříš spojenectví. Proti sobě.
Než jsi začal s tou šílenou posedlostí, nebylo mezi nimi
žádné spojenectví. Ale ted´ mají něco společného.
A ty to ještě zhoršuješ.
Co je ještě horší, než to, že Laura je s lanem. Prosím tě.
-Můžu se tě na něco zeptat? -O co jde?
Proč tak zoufale chceš, aby se vrátila?
Robe, telefon.
-Barry, ta oceňovací pistole je rozbitá a já to nebyl. -Haló?
-Robe? Bonjour. -Kdo je to?
Jsi to ty, Charlie?
Právě jsem se vrátila do města.
Pan Rob Gordon.
Jak se máš? Taky ti to připadá jako milióny let?
Jako miliarda let.
Bože, Charlie Nicholson.
Jak se vede? Máš děti a muže, jako ostatní?
Ne, jsem mladá, svobodná.
Já nevím. Děti zabírají moc času, asi tak bych to řekla.
Představte si, takhle mluví. Jako by nikdo v dějinách
lidstva nemluvil o dětech. Je neskutečná.
Řekni. Jsi pro nebo ne?
-Promiň? -Něco ti řeknu, Robe. Už mě ty telefony
od bývalých milenců trochu otravují. Ted´ je jejich doba.
-Opravdu? -Jo.
Pamatuješ na Marka? Chodila jsem s ním po tobě.
-Opravdu? -Matně, jo? Ten mi volal před pár měsíci.
Pořád mlel něco o tom, "co to všechno znamená?"
Chtěl mě vidět a probrat minulost. A jestli jsem pro.
Ne, tímhle prochází všichni muži?
Neslyšel jsem o tom. A Charlie, co znamená to:
"Jsi pro nebo ne?"
Jestli jsi pro, abychom byli kamarádi nebo ne?
Jestli jo, tak je to fajn, je to fajn.
Ale když ne, tak já si nehodlám nic začínat.
Mám strašně práce, víš.
-Jo jistě. -Tak jsi pro nebo ne?
-Jsem pro.... -Jo?
Bezva. Nechceš zítra přijít na večírek?
Přejete si?
Ahoj, Robe. Vzpomínáš si?
Ray, lan.
Pokecáme, ne. Chápeš, probereme to.
Deset telefonátů za večer, postávání před mým domem.
-S tím jsem přestal. -Byl jsi tam dnes ráno.
Jistě, já vím, jak skvělá Laura je.
A vím, jak to musí bolet, když tě opustila.
Nepřežil bych, kdybych ji ztratil.
Hádej, kdo to je.
Ale rád bych věřil, že kdyby se
rozhodla mne opustit, respektoval bych její přání.
Víš, jak to myslím?
Jo.
Takže dohodnuto?
Já už jsem skončil, ty ubožáku, co využívá neštěstí jiných.
A ted´ si seber ten mentolový smrad a vypadni z mého krámu.
Padej,ty tlusťochu... Kreténe jeden.
Takže dohodnuto?
-Ne. -Robe... Nestojí za to, Robe.
Odejdi z města. Odejdi ze země. Ta kurva.
Protože ti deset telefonátů za večer bude připadat jako zlaté časy.
Připrav se, parchante.
Takže, dohodnuto?
Tak promysli si to, Robe. Ano?
-Ahoj, kocoure. -Charlie. Rád tě zase vidím.
-Jak se máš? -Dobře. A co ty?
Poslouchejte mě, ano? To je Rob.
-Robe, to jsou ostatní. -Ahoj...
-Udělej si pohodlí. -Dobře. -To je pro mě? -To je.
Teplé. Dám ho do ledničky.
-Nechceš drink?. Můžu si sednout -Jasně.
Ted´ vidím, že je mi dáno, abych umřel pomalou,
dusivou smrtí. Snažím se pochopitproč. Jistě, závidím.
Proč mám já takový život? Ano, chci jejich peníze
a oblečení a práci a názory. Rád si nechám poradit
co s cestovní horečkou. Nejsou to zlí lidé.
A já nejsem třídní nepřítel. Je v tom něco jiného.
A pak mi to pomalu došlo.
Charlie je hrozná. Nikoho neposlouchá.
A říká jen samé příšerné hlouposti.
Nemá smysl pro humor. Celou noc plácala nesmysly.
Možná byla taková i tenkrát.
Zavolej mi zítra... Slibuješ zavolej...
Jakjsem na to dokázal zapomenout?
Jak jsem mohl chtít, aby mi tahle holka
objasnila všechny problémy na světě?
-Ahoj, Charlie. -Ahoj, Robe.
Tak, proč jsi mě nechala kvůli Marcovi?
Sakra. Já to věděla. Já to věděla.
Sakra...
-Co? -Jistě.
Taky procházíš obdobím otázek "Co to všechno znamená?
Ty jsi nemožný, Robe.
Jo, jistě. Zoufale. Skutečně.
-Bože můj. -No tak. Odpověz mi.
Proč jsi mě nechala kvůli Marcovi?
Marco byl o něco elegantnější.
Chápeš? Byl sebevědomější.
Nesnažil se tolik.
Byl zářivější,
měl jiskru.
-Hledáš kytaristu? -Jo.
-Na co hraješ? -Na nic.
-O co se zajímáš? -O to, co jsi tam psal.
Ale my chceme být víc experimentální.
Chceme si udržet cit pro pop, ale chápeš,chceme jít i dál.
-To zni dobře. -Ještě nehrajeme. Jen zkoušíme.
Vyhovuje ti úterý?
-My "džemujem". -Tak jo.
Dobře.
Tak čau.
-Co? -Co tím myslíš?
Už máš ten plakát na zdi asi tisíce let.
A pak sem přijde chlapík z ulice a tobě je to jedno.
-Hrajou jen v garáži. Nic extra. -Ty ani na nic nehraješ.
Umím zpívat. Myslíte si že tu budu trčet až do smrti?
Už je půl, padáme.
Nemůžu, sejdeme se až v klubu?
Proč?
-S kým máš rande? -S nikým.
Robe! Koukej... Dicku a užíváš si?
Není možný.
Dick má holku. Jak se ti to povedlo?
Máš na to nějaký rozumný vysvětlení? Jak se jmenuje?
-Anaugh. -Anaugh?...
Anaugh Moss.
Jako mechová? A je celá zelená a chlupatá?
A kde jsi se s ní setkal?
V domově pro zaostalé, nebo na zastávce.
Tady. Ptala se na album "Green Day" a já jí potom...
Proboha. Konečně! Anaugh. To je bezva ...
Robe, já taky dneska nemůžu do klubu...
-Musím hodit text na papír. -Jo, já taky.
Mám jinou práci.
Ale tak se uvidíme zítra.
-Ahoj, Lauro -Pět nejlepších zaměstnání.
Novinář časopisu R.Stone, od roku sedmdesát šest
do devět a sedmdesátého. Setkal bych se s "Clash"
"Chrissy Hynde Sex Pistos", David Byrne a zadara desky.
Číslo dvě: producent u "Atlantic Records."
Rok šedesát... Poznal bych "Arethu",
"Wilsona", "Picketta", ... A desky zadara.
A hromadu prachů. Jo.
-Číslo tři: jakýkoli muzikant. -Kromě klasiky a repu.
Nejradši bych byl jedním z Memphis Horns a tak...
nemusím být Jagger nebo Hendrix...
-Číslo čtyři: Filmový režisér. -Jen ne německé a němé filmy.
-A na páté příčce tu máme architekta. -Jo?
-To se studuje sedm let. -Nevim, jestli jim chci být.
Takže ty máš seznam pěti zaměstnání, která bys dělal,
kdyby nebyla podmínka praxe, kvalifikace, čas a plat. -Jo.
-Ale jednu z nich dělat nechceš. -Dal jsem ji na pátou příčku.
-Nechtěl bys radši vlastní obchod s deskama? -Asi jo.
A nechtěl bys být cestovatel, král Francie nebo? -Ježiš, ne.
Práce snů číslo pět,
majitel obchodu s deskama.
Je zvláštní, že se tu pořád objevuješ, Lauro.
Dnes jsem tu naposled.
Ty tašky jsou asi těžké.
Kde je lan? Nebo Ray...
Jak mu říkáš? lane nebo Ray.
-Ray. Ian je hrozný. -Taky bych řekl.
Jo, jasně. Ahoj.
Sbohem.
Pět důvodů, proč mi Laura schází. Jedna: smysl pro humor.
Je ironická, ale také milá. A taky má nejlepší smích
na světě. Směje se celým tělem.
Dva : má charakter.
Nebo ho měla, než začala s tím lanem.
Je věrná a upřímná a z lidí si neutahuje,
když nemají dobrý den.
To je charakter.
Tři.:
Chybí mi její vůně a taky její chut´,
Je to záhada lidské chemie.
Někteří lidé, pokud jde o smysly, vám dávají
pocit domova.
Čtyři.:
Já zbožňuju, jak chodí. Jako by jí nezáleželo
na tom, co vyjadřuje. Nenechá se tím ovlivnit.
A tojí dává grácii.
Chápete to.
A pět.:
Když nemůže usnout, dělá postelový rituál,
jako by sténala apak si tře jednu nohu o druhou.
Mohl bych udělat i žebříček pěti důvodů, proč mě štve.
Ale tím se zabývají ženské, co mají psychické problémy,
a takové ůvahy mě dostaly až sem.
Sakra! Parchanti!
Moc ti to sluší, když se vztekáš.
Sakra.
-Ahoj, Robe, volala Laura. -Vážně?
-Co je to? -To je Vince a Justin.
-Vince a Justin? -Ty dva zloději s prknem.
-Není možná. -Je možná.
Je to zatraceně,
fakticky moc dobrý.
-Hele, znáte Vince a Justina? -Jo, jsou támhle.
-Díky. -Pohoda.
Ta páska, je dobrá.
-Já vím. Je naše. -Ujde. Díky.
Je tvrdá, ale neskutečně slibná. Vydám vám desku.
Jestli bude zisk tak odečtu náklady a rozdělíme si ho.
Odečteš náklady?
Už vidím, jak si odečítáš drahý auto, to známe.
-Tak daleko nejsme, Justine. -Jsem Vinc.
-To je jedno. Jak se jmenuje kapela? -Kinky Wizards.
-Dobrý. -A tvoje firma? -"To Five Records"
Co je? Řekl"s, že jim vydáš desku?
Sám jsi říkal, že jsou dobrý. Tak co?
Podle tebe je rozumnější vydat desku dvěma
zparchantělejm zlodějíčkům než někomu, kdo je,
jak sám víš, hudebním géniem.
-Nic víc. -A jako kdo zpíváš?
-"Sex Pistols", "Nirvana",... -Heled´,
Ani nevíš co nás ovlivnilo... Jsou většinou německé.
"Kraftwerk", "Falco",...
Ahoj. Volala jsi?
Blbec.
-Lauro, není ti nic? -Můj táta,
můj táta umřel.
-Co je? -Lauře umřel táta.
Smůla.
Je mi to líto, Rob.
Pět nejlepších songů o smrti.
Na počest jejího táty. Jo?
Dobře.
"Laeder of the Pack", ten kluk se vyboural?
"Dead Manś Curve",...
A víš, že hned potom, co nahráli tu písničku, Jan sám naboural...
-To byl "Dean". -Ne "Jan".
-A bylo to dávno po písničce. -"Tell Laura I Love Her"...
To by mohla zpívat Laury máma.
-Víš, co bych chtěl? -Co?....
Ne, kdy jedeš domů?
Chvilku. Až si sbalím.
- "You Can't Always ...". -Ne, to bych okamžitě diskvalifikoval.
To je fakt.
Máma chce, abys přijel na pohřeb.
-Já? -Jo. Táta tě měl rád
a máma mu neřekla, že jsme se rozešli.
-"Wreck of the..." -Ta je dobrá. Měl jsem jí napsat já.
A ty, chceš, abych přijel?
Hlavně, když nebudeš chtít, abych tě držela za ruku.
-A jede Ray? -Ne.
Brácho, to ti byla noc. Mámo, to ti byla noc.
Srdce se svírá. Sláva tobě.
Brácho, to ti byla noc. Brácho, to ti byla noc.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno Tvé, přijd´ království Tvé,
bud´ vůle Tvá, jakož v nebi tak i na Zemi.
Songy na můj pohřeb.:
"'Many Rivers to Cross... "' "Angel odArethy. .. "'
A taky jsem si představoval, jak uplakaná žena požaduje:
"You´re The Best. .. ", "Happened To Me... ".
Ale která by to byla?
-Ahoj. -Ahoj, Liz.
-Jak ti je? -Jde to, myslím.
Máma to taky zvládá. Ale Laura, nevím.
Bez té tragédie zažívala těžké období. Moc to bolí,
když člověk vynaloží část života tolik energie
a ono to nevyjde.
Nevšímejte si mě Dělejte, jako že tu nejsem.
Ale počkej, My mluvíme o Lauře.
-Aha. -Aha?
Neříkej "Aha" tímhle tónem.
Bud´ se budu bránit, nebo budu věřit všemu,
co o mně říkáte. A takový život nestojí za nic.
-Ne? -Ty si myslíš, že ted´ je ta pravá chvíle...
Nikdy není ta pravá chvíle.
-Nemůžu se ospravedlňovat. -Myslím, že by to stačilo.
-Je mi to líto, Lauro. -Díky, že jste přišel.
-Díky. -Moc mě to mrzí, Lauro.
Lauro, moc mě to mrzí.
Vidím, že jsem se na Lauru nikdy nevázal.
Vždycky jsem byl jednou nohou ze dveří.
A to mi bránilo přemýšlet, o budoucnosti, a...
asi mi připadalo rozumnější nevázat se na nic.
Nechat si otevřená vrátka.
A to je fakt sebevražda.
Po malých, ale narůstajících kouscích.
Budeš v tom záhonu ležet celou noc?
-Ne. -Jsi úplně mokrý.
-Jo. -A taky jsi vůl.
-Lauro, moc se ti omlouvám. -Díky. Vážím si toho.
Proč se tam nevrátíš? Já si tu počkám.
Ne, nechci tam být. Když jsem tě viděla odcházet, odjela jsem.
-Můžu ti pomoct? -Pojed´.
-Kam? -Uvidíš. Pojd´.
Jo.
Táta nás sem vodil, když jsme byly malé.
Poslyš, Robe. Pomiluj se se mnou.
Už totiž nechci mít smutek.
Miluj mě, nebo jedu domů a strčím ruku do ohně.
Jedině, že bys mi chtěl típat cigarety o ruku.
Ne. Mám jich málo, radši si je schovám.
Tak se musíme milovat.
Jo.
Já věděla, proč si právě dneska beru sukni.
No, jo.
-Ahoj. -Ahoj.
Není to tak dávno, co jsem se na tebe takhle dívala.
Běž za mámou.
Jsem moc unavená.
Na to, abych tě opustila.
Kdybys měla víc energie, tak by ses nevrátila?
Ale, když jsi tak utahaná, tak se chceš vrátit?
Jo.
Co bude s lanem?
S Rayem to neklape.
Robe, já vím,
že to není romantické.
Ale určitě se láska vrátí,
-a víš jenom... -Víc neřekneš?
Chtěl jsi přece, abych se vrátila, můžeme si o tom
promluvit později, jestli, jestli chceš.
Ale ted´... já chci...
ted´ chci jet domů s tebou.
Dobře.
Tak, jo.
Tak jsme se dali dohromady. A bylo to skvělé.
Nastěhovala si zpátky všechny věci najednou.
-Kdy přesně ses rozhodla, že se vrátíš? -To ti neřeknu.
Víš, nemusíš to hrát. Kdepak. To není vůbec.
Každý večer jsme chodili na večeři.
Byli jsme doma a pořád jsme se milovali.
Mluvili jsme jen o budoucnosti.
O důležitých věcech.
Jak se ti může líbit "Art Garfunkel..."?
To je jako bys podporovala lzraelce i Palestince.
Nic to neznamená.
"Marvin Gaye..." nahrávají popové desky.
Gaye je mrtvý, zabil ho jeho otec.
Dalo by se říct, že nic víc jsem sinepřál. Vážně.
-Marvin Gaye! -Jo, jo. Já vím.
"Let's Get It On Gaye" má na svědomí náš vztah.
No, fakt? Ráda bych si s ním promluvila.
Nic víc jsem si nepřál.
Jenomže, z nějakého důvodu jsem...
Promiňte, je to "Stereo Lab"?
-Jo, to je. -Tenhle song neznám. Je dobrý.
Jo, já vím.
-Vy jste Bob? -Rob.
Jo. Rob. Dělal jste D. J.
A já vás chodila poslouchat, jak paříte.
-Já jsem Caroline. -Ahoj. Kde děláte?
-Píšu pro "Reader" . -Caroline Forit?
Já čtu váš sloupek. Je super.
-Díky. -Robe, telefon. -Zavolám později.
Je to tvoje snoubenka.
Omluvte mě.
Ahoj.
Prodal jsem mámě kolečkové křeslo.
Co tohle znamená?
-To tvoje holka. -Je to její nápad.
Lauro!
"Taneční hudba starých lidí?"
To mě napadlo s lanem. Je to dobrý nápad,
a štvalo mě, že nejsme spolu. Možná proto jsem se vrátila.
Večírek ke křtu alba? Co kdybych měl plno?
-Co bys měl jiného? -Třeba singl nebude včas!
Může se stát milión věcí.
Stihne se to. Barry slíbil, že ta kapela zahraje.
Barry tam bude hrát? Ten, ten...
Ty jsi naprosto šílená.
-Dám ti deset procent, když nebudeš hrát. -Ne!
-Robe, tolik stejně dostaneme. -Dvacet.
-Ne. Robe, my chceme hrát. -Dvacet, sto deset procent.
Tolik to pro mě znamená, abyste nehráli.
-Robe, jmenujeme se Sonic fucking .... -Jo, tak?
A když to Laura a její kamarádi nezvládnou, jejich problém.
My jsme a budem "Sonic fucking Death Monkey".
Na rovinu. My jsme to nahráli s tebou.
Tví přátelé a pořádaj' večírek na oslavu našeho CD, ne?
-A ty chceš, abychom tam nešli? -Přesně.
To mi připadá hloupý.
Víte, celé je to totiž neskutečně přehnané.
Vždyť je to jenom CD se třemi písničkami.
Není to tak velká věc.
Ale ty něco vytváříš.
Kritik přivedl na svět něco nového.
A navíc se ta novinka prodá někomu dalšímu.
Blahopřeji, Robe.
Asi jsem vždycky byl kritik profesionál. Chápete?
Neustále jsem něco hodnotil. A ted´ začnu něco nového.
-V podstatě jsem jen uplatnil peníze. -Jo.
-Moc ráda bych je slyšela. -Já vám tu desku pošlu.
Budu se moc těšit.
-A já, až ji pošlu. -Ale vraťme se k lnterview.
-Jo, do toho. -Dobře.
Řekněte mi pět nejlepších desek ve vašem životě.
V klubu nebo doma? Počkat.
Co kdybych vám je nahrál na kazetu?
Vytvořit kompilaci vyžaduje umění. Musíte vybírat.
Používáte cizí poezii, abyste vyjádřili pocity.
Ted´ musím přemýšlet a přemýšlet...
-Kdy už to skončí? -Co má skončit?
Á, nic.
Pro koho je to?
Pro holku, co se mnou píše do Readeru.
Co ted´budu dělat? Skákat z kamene na kámen
a to až do smrti, nebo co? Mám se vzdát holky vždy,
když budu mít ten pocit ve slabinách ?
Myslím svými slabinami už odsvých čtrnácti let.
A mezi námi, došel jsem kzávěru,
že moje slabiny nemají vůbec rozum.
Ahoj.
-Popíjíš ve všední den? To je překvapení. -Ne.
-Jsi nervózní? -Ani ne.
-Budeš, se mnou mluvit? -Chci s tebou mluvit.
A o čem chceš mluvit?
Jestli se chceš nebo
nechceš si mě vzít.
-Myslím to vážně. -Jo, já vím.
Tak to ti moc děkuju.
Ale, vždyť už dva dny děláš pro holku z Readeru.
Jo.
-Ale ty nejsi typ na ženění. -Ale vzala by sis mě?
-Jak tě to napadlo? -Já nevím.
-Už nechci o tom přemýšlet. -O čem?
Tak různě. O lásce, jestli se usadit a oženit.
-Chci myslet na něco jiného. -Já už vím.
Nic lepšího jsem neslyšela. Ano.
Mlč už. Snažím se ti to vysvětlit. Jasné?
Ty holky nebo ženské, je jedno, o těch jsem
vždycky jen snil, chápeš?
Připadaly mi skvělé, protože s nimi nebyly potíže.
Jen jsme řešili třeba co koupíme k vánocům.
Nebo že ona chce jít na film. A pak přijdu domů
a ty ani nechceš vidět film, který chci vidět já.
-A nevidím prádlo.... -Já mám prádlo.
Máš krásné prádlo, ale také máš kalhotky,
už tisíckrát prané a pověšené.
Ony je mají taky, jenomže u nich je vidět nemusím.
Už mě ty představy
unavují, protože neexistují.
A taky to není překvapení. A taky nemají takový...
-Výsledek? -Výsledek.
Jo. Mě to nebaví.
A všechny takové záležitosti.
Ale ty mě nikdy nepřestaneš bavit.
Takže...
Vím, co myslíš.
Ale vážně jsi čekal, že řeknu ano?
Já nevím. Ani jsem o tom nepřemýšlel.
Chtěl jsem se tě jen zeptat.
Tak ses zeptal. Děkuju ti.
Ukázka songu "Prodal jsem mámě kolečkové křeslo",
což je písnička z jejich alba.
A tuhle desku dneska křtíme.
Ti dva kriminálníci, co to napsali, stojí u baru.
Jsou mladiství.
K nim se ještě vrátíme. Představím jednu kapelu,
takže neodcházejte pak si pustíme tu desku.
Ted´ je mi velkým,
potěšením představit vám "Sonic Death Monkey".
Měl jsem pustit celou tu desku. Ti lidé to tu vypálí.
Ne, dobře to dopadne. Ti lidé jsou připravení na všechno.
-Všechno bude dobré. -Sleduj.
Jste hodní.
Robe, díky, ale my už se tak nejmenujeme.
Chceme se přejmenovat na "Kathleen Turner Overdrive."
Ale dnes budeme"Barry Jive and the Uptown Five.
Vytvořit kazetu s kompilací
je stejné jako rozchod s holkou.
Musíse začít s hitovkou,
abyste zaujali.
Musíte přidat na intenzitě. Existuje hromada pravidel.
Takže, začal jsem v hlavě nahrávat kazetu.
Pro Lauru.
Plnou songů, které jí udělají radost.
Poprvé vidím, jak na to.
Titlesy upravil BrunO[deCOY]