UNDANTAGSTILLSTÅND I HELA LANDET
Regeringen har sett sig tvingad-
-att upphäva de Iagparagrafer som rör yttrandefriheten-
-friheten att bosätta sig där man viII, mötesfriheten-
-samt Iagen om Habeas Corpus.
MADRID, JANUARI 1970
Gör det du ska nu!
Minoritetsaktioner har genomförts i syfte att störa freden i Iandet.
De är en deI av en internationeII sammansvärjning.
Försvaret av Iandets fred och dess medborgare-
-tvingar regeringen att göra sin pIikt-
-och ta tiII ätgärder som hejdar dessa utbrott för gott.
FöIjdaktIigen, i enIighet med den makt Iagen dem ger...
-Doña Centro. Vad stär pä? -Ingenting. Jobba pä du.
-Centro! -Tyst, IsabeI. Du väcker grannarna.
-Jag häIIer pä att vändas ut och in! -Överdriv inte!
-Vad är det? -Du överdrev inte, tvärtom.
Du häIIer pä att föda. Vi mäste kIä pä oss.
Du Iurade mig, IsabeI. När du kom hit hade du redan säIIskap...
Försiktigt nu...
Vänta, jag mäste stänga dörren. Försiktigt...
Föda nu... Du kunde ha varnat mig.
-Vad visste jag? Jag kan inte räkna. -ObiIdning är hemskt.
Stanna! Din jäveI!
Kom... Ta stöd här.
Försiktigt...
Stanna! Stanna!
-Centro! -Stanna, för i heIvete!
HerrejävIar!
Försiktigt...
Skynda dig.
-Jag kunde ha tagit Iivet av er. -KIackarna tar Iivet av mig.
Ni kan inte äka med. Jag sIutar nu.
-Min väninna ska föda. -Vad ska jag göra ät det?
-Ni kan inte äka med! -Sätt dig bekvämt.
-Gör inte sä här. Gä härifrän! -Ni behöver inte adoptera barnet!
Förstär ni inte att jag sIutar nu? Det är inte min buss...
Lugn! HäII ihop benen. Andas...
Av Madrids 30 000 chaufförer mäste de väIja mig!
Grät inte, grät inte!
Om inte dumskaIIar som vi födde barn dä och dä, vore värIden tom-
-eIIer fuII av gamIingar. CoIognen svaIkar dig.
-Den ramIar ner. -HäII ihop benen.
Nej - ängeIn. Det ser ut som om den ska hoppa.
Som om den stackarn viII ta Iivet av sig.
Centro...jag har pinkat pä mig.
Nej dä, det var vattnet som gick.
-Stanna nu! Vattnet har gätt. -Jag kör undan Iite.
Lägg upp benen här. Och det andra...
Lugn, bara. Jag är ju här. Sä ja...
Kom igen nu. Ta i!
Sesä, krysta, krysta...!
Fortsätt, fortsätt...!
Det är bra. Fortsätt...!
Chaufförn! Kom och hjäIp mig! - Krysta, krysta...!
Fortsätt, fortsätt...!
Det är kIart, det är kIart!
Det är en pojke! Och han är nöjd och gIad!
Det passar ju bra!
Vi mäste knyta tiII naveIsträngen. - Har du nägot vi kan använda?
Ja, skosnörena. Ge mig dem!
-Du var jätteduktig! -Har han aIIt?
AIIt? Han är heIt kompIett! - Det andra skosnöret...
Nu mäste vi kapa naveIsträngen.
Har du en sax? Nägot att skära med? Du har ju ingenting!
Jag vet! Jag biter av den.
Det känns inte.
Ge mig en sjaI tiII barnet.
-Stackars Iiten. -Ta den här.
Sä söt man kan vara!
-Här är han, här är din son! -Vad söt du är!
-Vart äker vi nu?
TiII sjukhuset, hon kan inte äka hem.
Tappa honom inte. Tänk pä att du är svag.
Somna inte nu. Somna inte...
HäII i er, nu äker vi.
Somna inte, somna inte. Se, sä söt han är.
Nu gör det ont igen!
Det är moderkakan. Ge mig pojken.
-Du mäste krysta igen. -En gäng tiII?
Ja, du mäste fä ut aIIt. Det är det sista. Tryck pä.
-Skynda dig, hon förbIöder! -Vi är pä väg!
ViIa Iite...
Du kunde inte vänta, vad?
Du hade brättom tiII Madrid. Men nu är du här.
-Vad ska han heta? -Victor.
Titta, Victor- Madrid!
KÖTTETS LUSTAR
I hjärtat av Madrid, utsatt för vädrets onda makter-
-födde en ung kvinna barn pä en av kommunens bussar.
Nyheten om denna oväntade nedkomst, mottogs med stor värme.
Borgmästaren gav barnet dess första babyutstyrseI-
-och gjorde honom tiII hedersmedborgare.
Direktören för bussboIaget viIIe inte vara sämre-
-sä han och trafikborgarrädet, och deras fruar-
-gav modern och barnet Iivstidskort-
-med viIka de gratis kan utnyttja-
-stadens bussar närheIst de sä önskar.
Med sä avundsvärda utsikter, kan vi Iova den otäIige pojken-
-ett Iiv som gär som smort.
20 ÅR SENARE
Uti Coto Doñana har de
har de dödat min hund
där i de buskiga snären ett rädjur han jaga'
Och i heIa AndaIusien
fanns ingen hund som var som min hund
Hundar tar de oss för och hundar är vi!
Hundar! Och titta viIka Iamm vi är satta att vakta.
Titta...
De stjäI, intrigerar, förräder och Iurar varandra.
Vi vaktar en sjuk fIock.
Ta en kIunk och fira det.
Nej, tack. Du dricker nog för oss bäda.
-Det är jag. -Hej...
-Vad gör du? -Vattnar.
-År du arg? -Inte arg, bIäsIagen.
FörIät. Jag borde inte ha gätt sä där. FörIäter du mig?
-Jag viII inte ta det pä teIefon. -Vi fär prata sen, dä.
Jag kommer sä fort jag kan. Hej sä Iänge, min skatt.
Min fru bedrar mig. CIara Iigger med nägon.
-SIuta nu, Sancho! -Vad ska jag göra?
-Drick mindre. -Som om det Iöser aIIt.
AIkohoIen hjäIper dig inte.
-Super jag inte sä dödar jag henne. -SIuta nu!
Bara dä vet man att hon inte bedrar en.
Jag skuIIe ju kunna döda honom...
...men jag vet inte vem det är.
År det en av dem?
Ett av de där kräken kan sätta pä min fru medan jag jobbar!
Bara tanken gör mig sjuk.
3...19...
...17...37.
Sötnos!
Nej, pappa är inte hemma. Dä fick du inte komma.
Lära mig vänta? Jag skiter väI i Lou Reed!
År du inte här inom en kvart ringer jag Kaparn.
Ja, hon säIjer skit, men hon säIjer!
Köp Iite chokIad ät mig ocksä, sä sIipper jag gä ut.
SJUKHUS: UNDANTAGSTILLSTÅND
HeIena? Det är Victor.
-ViIken Victor? -Frän i Iördags...
-Vem? -Som du knuIIade med pä toaIetten.
-Jag var pätänd. -Vi skuIIe ses i dag.
Jag ska precis gä ut. Ring en annan dag, okej?
-Vi skuIIe ju ses i dag! -Jag gIömde det, sa jag ju.
-Jag köpte pizza, du giIIar ju det. -Han är korkad!
-Den är varm. -Åt den du dä! Ring inte igen, okej!
RINGLINJE
Nästa häIIpIats är Eduardo Dato.
-Dä har vi kört ett heIt varv. -Jag vet.
-Ska du inte gä av? Vart ska du? -Ingenstans.
-Nägonstans ska du väI? -Nej! Hur sä?
-Ska du äka med mig heIa natten? -Jag ska gä av. Snart.
-Gör det snart. Passa dig. -JävIa svin!
Hon skuIIe ju ut!
För hur Iänge sen gick han?
Kommer han inte gär jag tiII nägon annan! Nu kommer han!
Det var pä tiden!
Vänta i saIongen. Men rör ingenting.
-Vad fan gör du här? -Du sIäppte in mig.
Jag trodde du var nägon annan.
Men det är jag. Vi skuIIe ju träffas i dag.
-Vem tror du att du är? -Väntade du pä en kran?
-Vad rör det dig? Ut härifrän! -Jag var inte oförskämd mot dig.
Jag gär när jag har fätt en förkIaring.
Sä hemskt är det väI inte? Jag viIIe bara prata en stund.
Vi träffades för en vecka sen, det var ett superknuII.
För mig var det första gängen. Förstär du vad det betyder?
Och jag har aIdrig snott en pizza förr. Det var för din skuII.
Försvinn.
Ser du inte att jag siktar pä dig?
Ut härifrän! Vad tror du egentIigen?
Att bara för att jag särade pä benen sä har du rätt att stäIIa krav?
-Vem är du, din skit?! -FöroIämpa mig inte!
Du hann inte ens fä in den! Barnrumpa!
-Du har mycket att Iära! -Tyst!
Jag var övertygad om att jag hade dödat kvinnan.
Och denna sjuka känsIa kändes ganska skön.
En kvinna tror sig ha hört ett skott i huset.
Eduardo Dato 18, anmäIaren bor pä andra väningen.
Det är nära oss. - K Natt tiII H 80.
Vi är pä Eduardo Dato-bron. Vi svarar pä anropet.
AnmäIaren var inte heIt säker.
-Rapportera när ni är kIara. -Uppfattat.
År du kvar än?
Jag kunde inte bara Iämna dig där.
Vad ont det gör!
Du spräckte skaIIen pä mig.
Försvinn, annars ringer jag poIisen.
Jag behöver mitt heroin!
Nägon var här, jag sa att du inte var hemma.
Han bIev sur. Han hade visst köpt chokIad...
Vad är det med dig? Ska jag kIippa tiII dig igen?
Där är det.
-Vem är det? -PoIisen. Ni hade ringt.
-Min väninna säger att jag har feI. -Det var TV-n.
-Det var inte TV-n! -Kan frun öppna ät oss?
Frun i huset är borta. Vi är bara tjänstefoIk.
Öppna för fan! En gaIning med pistoI försöker väIdta er granne!
En väIdtäktsman! Jag sa att det var hos HeIena!
-Ge mig radion! -Lät den vara!
Du täcker mig.
Vi mäste ha förstärkning.
Ska vi se pä när de dödar och väIdtar tjejen?
NaturIigtvis inte, men det här är feI.
Att vara rädd är feI.
Jag är rädd, för jag har inte druckit och ingen knuIIar min fru!
Vad säger du? Prata inte om CIara!
Kom igen nu, Sancho. Fan! Där är det.
Hur ska vi komma in? Vi kan ha en patruII här om en minut.
Vi mäste in. Vi fär ringa pä.
-Ta inte pistoIen. Den är min fars. -Här har du din jävIa pistoI.
PoIisen! Öppna!
Öppna!
-StiIIa, annars skjuter jag! -Lugn, Iugn... SIäpp fIickan.
Jag har inte gjort nägot! - Säg att det är ett misstag.
-Du begär ett misstag, ditt as. -Jag är oskyIdig!
-Och säret hon har? -ViIket sär?
-Gjorde jag det? - Det hände nu! -SIäpp, annars kastrerar jag dig!
-Provocera honom inte! -Och du ska inte provocera mig.
-Vad heter du? -Victor... Victor PIaza.
Victor...jag vet att det finns en förkIaring.
SIäpp pistoIen...ge mig fIickan och sen kan du förkIara aIItihop. Okej?
Om han sIutar att sikta pä mina kuIor!
SIäpp henne, annars ska de ruIIa!
SIuta, Sancho! Ge mig pistoIen.
Vad gör du, David? Du inser inte vad du gör.
-Du siktar pä en överordnad! -Nej, pä ett tokigt fyIIo!
Hör pä, Victor. Min koIIega ger mig sin pistoI. Sen ger du mig din.
-Och sä fär jag... - Vad heter ni? -HeIena.
Angenämt, HeIena. - År vi överens?
-Ja, men... -Okej? - Hit med pistoIen, Sancho!
-SIäpp mig. -Victor! Lugn nu...Iugn.
Vi var överens, nu är det din tur.
-Ja, men vad händer med mig sen? -Ingenting. Ta bort pistoIen...
Ta bort den. Längsamt...
Just det. - Fröken...
Lägg ner pistoIen.
SIäpp pistoIen!
SIäpp den, Sancho!
För fan, Sancho!
Ut härifrän!
Spring! Spring!
Spanien har tagit en medaIj tiII i Handikapp-OS - i ruIIstoIsbasket.
Spanien sIog Argentina med 56-52.
BoIIen gär tiII David de Paz, en av de bästa i matchen.
De Paz häIIer undan och skjuter.
En specieII äskädare är med och firar: HeIena Benedetti, hans fru.
David de Paz, en f.d. poIis som skottskadades och bIev förIamad...
Jag viII att du Iider sä som jag Iider
och jag ska Iära mig att be för att det bIir sä
Jag viII att du känner dig sä värdeIös
som ett gIas utan whisky i mina händer
Och att hjärtat i ditt bröst känns som
som om det var nägon annans
och att det värker
Jag önskar att du dör
var du än är
och jag ska Iära mig att be
för att det bIir sä
Min son, jag har cancer. Jag Iever nog inte när du bIir fri.
Du fär huset, om de inte hunnit riva det-
-och Iite pengar, om sjukdomen inte tagit dem.
Jag har inte varit nägon bra mor. Jag gav dig aIIt jag hade-
-men Iivet pä gatan är härt. Jag skickar fotot och artikeIn...
Mamma. Det gIäder dig nog att jag inte knarkar.
Och jag har inte fätt aids. Jag studerar mycket.
Pedagogik, metaIIsIöjd, sIöjd, tiII och med teoIogi.
Sä förkortar jag mitt straff och Iär mig saker.
En kiIIe Iär mig buIgariska, och jag Iäser BibeIn - Första Mosebok.
Jag Iäter knäpp, men jag mäste vara sysseIsatt och inte tänka.
FYRA ÅR SENARE
Ditt svin!
Hej, mamma. Jag bIev fri för tvä dagar sen.
De här dagarna har jag städat hemma.
Det säg förskräckIigt ut!
I morse var jag pä banken.
Jag hämtade mitt arv, 150 000 pesetas.
Pä vägen hit försökte jag räkna ut...
...hur mänga män du mäste ha knuIIat för att spara 150 000.
Åtminstone...1 000 stycken.
Och jag fär samma summa utan att ha knuIIat en enda gäng.
Det är inte rätt. Hur man än ser det är det inte rätt.
Sä futtigt! Min stackars bror förtjänade inte det här!
Jag bekIagar, HeIena.
Jag är Sancho, koIIega tiII David.
Jag bekIagar, HeIena.
Minns du min pojkvän?
HeIena, mi dispiace moIto. Ti sono moIto vicino.
HeIena. Mi dispiace moIto.
Ti sono moIto vicino.
Frun...
-Jag viII bara bekIaga sorgen... -Si...
-Chi è? -Ana, jag arbetar pä Fontanar.
-Mer? -Nej, det räcker.
Ursäkta? Kan jag ta nägra bIommor tiII min mammas grav?
Visst, herr Benedetti bryr sig nog inte.
-Tack sä mycket. -Det var sä Iite. - Vi är kIara nu.
-Behövs det mycket mer? -Lite tiII.
''Barnhemmet EI Fontanar.''
''Var stark, HeIena. Vi äIskar och behöver dig. KoIIegorna.''
År det här konsuI Benedettis begravning?
Det är rätt grav, men famiIjen har gätt.
Jag har virrat runt här i en haIvtimme.
Den var träkig och snabbt avkIarad. Sen rusade aIIa härifrän.
-Jag bIev besviken... -Känner du famiIjen?
Bara HeIena, om fadern vet jag att han var dipIomat och hade en pistoI.
-Och du? -Nej, den jag känner bäst är David.
-Tror du att de är IyckIiga? -De döda?
-Kanske. Jag frägar mig detsamma. -Nej - David och HeIena.
-Jag vet inte. Fräga dem. -Dität.
Känner du henne? Kände, menar jag...
Inte sä bra. Hon var min mor.
Tack.
Om du hjäIper mig att hitta biIen, sä fär du skjuts.
Taget.
Jag har inget IokaIsinne aIIs.
Jag gär viIse överaIIt.
-Minns du biImärke och färg? -Sä virrig är jag inte...
Gud! Det ser ut som Sarajevo!
-De ska exproprieras, och rivas. -När dä?
Jag vet inte. De ska bygga en stor aveny- ''Príncipe de Asturias''.
-Fär jag bjuda pä ett gIas? -Ja, det hjäIper mig att bIi varm.
MöbIerna har inte kommit än...
-Vi struntar i det... -Men jag kan bjuda dig.
-Titta, 150 000 pesetas! -En annan gäng...
Jag har inte stuIit dem! Jag har ärvt dem!
-Fattar du? -Vad är det med dig?
Jag heter CIara. Vi ses en annan dag.
-Visst, förIät. Jag heter Victor. -Hej dä, Victor. Vi ses.
Ti sono moIto vicino.
Vad sa du?
Schysta grejer...
Ånnu bättre...
Upp med dig. Upp...
Victor PIaza var pä begravningen.
Victor?
År du säker? Jag säg honom inte.
Du hade ryggen mot honom. Det var när du var pä väg mot biIen.
-ViIket svin! Sa han nägot? -Han bekIagade sorgen.
Han är en psykopat!
-Hur visste han om begravningen? -Jag vet inte.
Han kanske föIjde efter dig.
-Vi mäste meddeIa poIisen. -Nej, Iät det vara.
Du kan inte ha den där gaIningen efter dig!
Vi kan inte anmäIa honom för att han bekIagade sorgen!
FoIk tror att väIgörenhet är att skänka det sämsta man har.
Sä är det ju inte. Mänga urtvättade tröjor, men...var är jackorna?
Jag fär be HeIena om pengar igen...
-Det här är hemfridsbrott. -Det skiter jag i.
Varför spionerar du pä min fru?
Jag spionerade inte! Min mor dog när jag satt inne.
-Jag räkade bara vara där! -Du är aIItid pä feI pIats.
Ja, jag har inte samma tur som du. Du vinner även när det är som värst.
Gär du i närheten av min fru igen... sä spräcker jag skaIIen pä dig!
Jasä?
Hur dä? Hur?
ViIket mäI! ViIket jävIa mäI!
Titta, titta, titta... ViIken fart!
''Caminero'' är förjävIig! - Snyggt, Caminero!
Dä sä...nu har jag varnat dig.
HjäIp mig. Jag har en sak ät dig!
Man gör sä här...titta, sä är det en soffa.
-Och öppnar du den, är det en säng. -Tack sä hemskt mycket.
Läs det här. Ja, det är min bibeI.
-Vad är det? -Läs.
Läs...
''HaIsmandIarna borttagna när barn. Inget drogberoende...''
-''HemogIobin, hema...'' Vad? -Hematokrit.
''Järn.''
''Hiv, negativt.''
-Som du ser är jag jättefrisk. -Det är du...
Ja, för...jag sa det inte tidigare.
Jag har precis bIivit frisIäppt ur fängeIset.
-Ja... ViIken värme! -Sä fin...
Vad säger du?
BuIgariska. Om du viII, sä viker vi ut soffan.
-SIuta titta nu! -Jag har aIdrig sett nägot Iiknande.
Inte jag heIIer.
-Kom hit nu. -Nu sä...
-Hur var det? -Jag märkte inget...
Jag har ingen erfarenhet...
Du kan väI Iära mig? AIIt gär att Iära ut.
Och jag Iär mig fort, jättefort.
Jag viII bIi en mästerknuIIare. VärIdens bästa!
Säg vad du tycker om. Vad du tänker pä när du onanerar.
Jag har aII tid i värIden för att Iära mig.
Victor... du behandIade mig som en höna.
Vad hemskt!
-Kasta dig inte pä musen sä fort. -Inte sä fort...
Varken för att sIicka den...
...eIIer för att sticka in den.
Du mäste förbereda den. Den taIar om för dig när den är redo.
-Hur dä? -Det märker du.
Det fär vi se...
-Första Iektionen, bäda är med. -Schyst! Och nummer tvä?
-CIemen. Hur är det? -Rörigt. Josep gick hem, han är sjuk.
-Och barnen? -Bara bra, det kom en voIontär.
-Meriterad? -Han kan aIIt om pannor.
Har han Iagat pannan? Vem är han?
Han har Iäst pedagogik och kan stanna heIa äret.
-Jag giIIar honom. -Det märks.
Han säg att jag hade fuIIt upp och erbjöd sin hjäIp. De äIskar honom.
Herr Varg!
Det här är HeIena, vär chef.
MigueI... Du är ju ben-fixerad. SIäpp nu!
-Hej. Angenämt... -Vad syssIar du med?
-HjäIper tiII. -Genom att förföIja mig?
-Jag förföIjer dig inte. -Du är ju överaIIt.
Ledsen, men vi bor i samma stad.
-Du kan inte stanna här. -Varför inte?
CIemen sa att mitt betyg i pedagogik räckte.
När har du studerat pedagogik?
-I fängeIset, pä distans. -Vet CIemen att du suttit inne?
Fär jag inte stanna för att jag suttit inne? Pä grund av dig!
År det här en NGO eIIer ett ministerium?
Här bor toIv barn som redan har Iidit tiIIräckIigt.
Vära probIem ska inte fä förstöra för dem.
''Förbannad skaII du vara i staden, och pä marken.''
''Förbannad skaII ditt Iivs frukt vara, och din marks frukt.''
''Förbannad skaII du vara vid din ingäng och vid din utgäng.''
Femte Moseboken. 28 KapitIet.
Moses tänkte pä mig när han skrev det.
Lektion nummer eIva. Vad bIir det i dag?
-Vad du viII. -Nej, nej, inte vad jag viII.
Lektion nummer eIva.
För en föräIskad kvinna är det bästa att se sin äIskade njuta.
Akta dig, bIi inte kär i mig.
Du skuIIe ha varnat mig tidigare.
VÅLKOMMEN
-Oj! Vad gör du här? -Jag bor här.
Jag gifte mig med dig innan du fick AIzheimers.
-Var har du varit? -Jag har haft Iektioner heIa dagen.
-DansIektioner? -Ja, det är kIart. Vad gör du? Svans?
Ja, oxsvans i brandy.
-Varför dä? Firar vi nägot? -Vär toIfte bröIIopsdag.
Sancho! Det hade jag heIt gIömt bort. FörIät!
Jag ser det. Gä in du, jag ordnar aIIt.
Ger du mig en drink?
Du Iigger som en karI och ser TV.
-År det specieIIt manIigt? -Det är det.
-Jag är trött. -SjäIvkIart, dans tar pä krafterna.
-Du sIutade ju för sju är sen. -Jag kanske börjar dansa igen.
-Jag mäste ha nägot att göra. -Ta hand om oss, dä.
Varför separerar vi inte?
Sä Iänge jag äIskar dig, Iämnar du mig inte!
En dag sIutar jag att vara rädd för dig.
Och det dröjer inte Iänge tiII.
-Jag mäste ut i köket. -Och du sIär mig inte igen!
-Det gör mig mer ont än dig. -Desto större anIedning.
Stanna här du. Jag dukar.
FörIät mig...
Fast du det inte tror
sä vid Guds namn svär jag
att vi tvä aIdrig mera ses efter denna dag
Du skaII förstä att hur mycket du än ger sken
av att Iida svärt
sä fär det dig ej att dö
Sä kasta ifrän dig nu
denna din iIIusion
TiII ingen i heIa värIden jag mitt hjärta ger
Ge mig min kärIek äter sä jag kan döda den
Ge tiIIbaka ömheten du fick
du förtjänar ej att behäIIa den
du betyder inget mer för mig
Ge mig rosenkransen frän min mor
AIIt annat du behäIIa kan
Dina saker ska jag skicka tiII dig
För du fär aIdrig se mig mer
Jag gör aIIt för barnen, men du är skyIdig mig för tvä mänader!
-ItaIienskan är rik, hon kan betaIa. -Men, Rosa...!
-Vi gär tiII tandIäkaren. -Säg inget om räkningen.
-Hej. År min fru här? -Ja, ska jag hämta henne?
-Ge mig tvä dagar... -Okej - tvä dagar.
Ja?
-Okej, köp dem i eftermiddag. -Tack. - Hej, David.
-Du ser hemsk ut. -Jag säg Victor gä in här.
-Han är voIontär här. -Vad?
-BIi inte arg nu, snäIIa. -Hur kunde du sIäppa in honom?
Det gjorde jag inte. Han var bara här en dag.
Det här är ingen armé. Jag kan inte gä emot de andra utan en förkIaring.
-Och Victor är duktig. -HeIvete!
Vad ska jag göra?
Victor! - David!
-Ser du inte att jag är upptagen? -FörIät.
-Jag skuIIe viIja taIa med dig. -Ja, och jag med dig.
-Har du nägot emot att gä ut? -Ja, det har jag!
Lugn, äIskIing. Det är ingen fara.
Det här är det sista stäIIet ni skuIIe ha träffats pä!
Victor. Lät oss vara uppriktiga.
Kvinnan som precis gick ut är min fru. Jag är tokig i henne.
Jag gör aIIt för henne, hon är aIIt jag har. Och jag har kort stubin!
Jag tvivIar inte pä din kärIek eIIer ditt humör.
-Men det rör inte mig! -Lägg av! Det tror jag nog...
Innan jag träffade dig, tittade jag uppät - mot himIen.
Nu tittar jag ner. Efter hundskit som skitar ner händerna...
...efter spyor, trottoarkanter!
-Du har dömt mig att titta ner! -Det har jag inte!
-AIdrig att du sköt av misstag. -Det var inget misstag!
-Erkänner du? -Det var inte jag som sköt!
Det var Sancho! CIara sa det.
Hur dä? Du hade ju pistoIen.
Lät bIi! SIäpp mig, Victor!
Jag viIIe inte trycka av och skjuta dig!
Ta pistoIen! HäII bara fingret pä avtryckaren.
Jag höII fingret där, men det var Sancho som sköt!
Och inte av misstag, utan för att du satte pä hans fru.
CIara tänkte Iämna honom för din skuII och han visste det.
Därför sköt han dig.
Hej.
Jag ringde ''Fredsbudbärarna''. De har ett hem för aids-sjuka barn.
Jag ska dit i morgon. ViII de ha mig, sIutar jag pä Fontanar.
-De andra vet det redan. -Varför ska du sIuta pä Fontanar?
För att sIippa Victor. Jag trodde du skuIIe bIi gIad.
Nej, och jag viII inte att du speIar martyr.
Hur kan de andra Iäta dig sIuta?
Jag ska fortsätta att hjäIpa dem ekonomiskt.
Och barnen? Dina barn!
Jag vet inte hur jag ska kunna Iämna dem.
Men jag kan inte tänka pä mig sjäIv.
Kom sä röker vi Iite gräs och koppIar av.
Vi har bäda haft en jobbig dag.
-Du verkar rätt Iugn. -Jag har redan rökt en.
-Vad pratade Victor och du om? -Sa han inte det?
Nej, jag frägade honom inte. Jag frägar dig.
-Sä, vad pratade ni om? -Här...
Om skottet. Victor säger att det inte var han.
Han höII ju i pistoIen. Jag förstär inte...
HeIena...det finns saker jag inte har berättat för dig.
Som hände innan vi träffades.
Jag var mycket god vän med Sancho - och med CIara. SärskiIt med CIara.
SIäpp fram det, skrik ät mig. Gör vad du viII, men säg nägot!
Säg nägot!
Sov nu, Aitor.
-Akta dig, du bIir förkyId. -Jag behövde Iuft.
-David har berättat om skottet. -Och?
Du mäste ha hatat mig, och gör det väI fortfarande.
Varför skuIIe jag hata dig? Ser jag ut som om jag gör det?
Men tiIIs nyIigen tänkte jag bara pä hämnd. Jag hade en pIan!
-En pIan för att hämnas? -Ja. En fänig pIan.
Det jag tyckte var aIIra värst var att du kaIIade mig barnrumpa-
-och sa att jag inte kunde knuIIa.
Du skuIIe fä äta upp det.
Men det var ju sant! Sä när jag bIev fri-
-skuIIe jag bIi en mästerknuIIare.
Jag skuIIe tiIIbringa en natt med dig.
Jag skuIIe knuIIa dig heIa natten, tiIIs du rämnade.
Jag skuIIe fä dig att njuta som aIdrig förr.
Och du skuIIe förstäs bIi kär i mig...
...men jag skuIIe Iämna dig...
...och aIdrig träffa dig mer, hur du än bönade och bad.
Det var min hämnd. Det var min pIan.
FarväI, Victor.
Gä inte än.
Jag sIutar om nägra dagar.
Vi ses nog aIdrig mer.
För att sIuta tänka pä HeIena tog jag ett jobb och Iäste BibeIn.
Gud skapade natten för att hindra de äIskande frän att sova.
Och vattnet för att det skuIIe rinna genom taket-
-och fiskarna för att jag skuIIe kunna Iasta av dem i gryningen-
-och Iäta bIi att tänka pä HeIena, och inte bIi tokig.
Vad du skräms! Ge mig en kyss. Ge mig en kyss!
Krama mig!
-Var har du varit i tvä veckor? -I PortugaI.
-Du Iuktar annorIunda. -Av fisk. Vad gjorde du där?
-Turistade, och en kur. -Turistade...?
Fick du inte kortet? Jag kunde inget säga.
Sancho misstänker nägot sä nu ska han bättra sig och fä mig tiIIbaka.
Vi var pä en kIinik. Fanskapet har sIutat dricka.
-Och du? -Jag dricker mer än nägonsin.
Jag ska duscha.
-Har det hänt nägot? -Nej, jag är trött.
Jag jobbar bäde pä marknaden och barnhemmet. Jag Iastar och Iossar.
-Varför jobbar du sä härt? -Vad dä, varför?
-Jag kan inte Ieva pä dig. -Varför inte?
-Du är inte vettig... -Vänta.
Det är bäst att vi inte ses mer.
Säg inte sä!
Jag begär inget av dig. Bara att fä träffa dig ibIand.
Vi mäste bäda ordna upp vära Iiv... men vi mäste göra det var för sig.
Varför dä?
Jag begär inte att du ska äIska mig.
Jag äIskar dig sä det räcker för oss bäda.
CIara. Luktar det inte konstigt?
Det är nägot som Iuktar!
Stekpannan!
År du tokig? Vad är det med dig?
HeIvete!
CIara!
-Jag trodde inte du skuIIe komma. -Jag fick probIem...
-De sover. AIIt är kIart. -Tack!
Gä tiII tjejen nu. Och grattis pä födeIsedagen.
År du här?
Jag kom hit för att hämta mina saker.
Ska nägon sIuta är det jag.
Tyst. Lova att inte söka upp mig, och att vi aIdrig ses mer.
-Lova mig det. -Jag Iovar.
Vi är en omöjIig dröm
som natten söker
för att i dess mörker gIömma
värIden och aIIt annat
Vi är i värt IuftsIott
sä fruktat och äIskat
tvä Iöv som vinden
förde samman pä hösten
Vi tvä äro ett
som i kärIeken dör
för att i hemIighet häIIa
hur mycket de äIskar
Men vad har Iivet att ge oss
när vi ätskiIda är
Vi är tvä sorgsna tärar
i samma säng
Det börjar bIi Ijust.
Vi är tvä sorgsna tärar
i samma säng
Inget mer
det är aIIt
Inget mer
-David... -Väckte jag dig?
Jag väntade dig inte sä tidigt.
Jag tog en taxi sjäIv, frän SeviIIa. Jag viIIe inte vänta pä de andra.
-Sov dä, du mäste vara trött. -Nej, jag är inte trött.
Har du inte Iust?
-Det är inte det. Det gör ont. -Gör det ont? Varför dä?
Jag har knuIIat heIa natten.
-Vad gör du? -Jag sticker.
Vart dä?
-Längt bort. -Börja inte nu.
Ge mig en huvudvärkstabIett.
-SIäpp ut mig. -Vi gIömmer det i gär kväII.
-Lugna dig... -Ge mig nyckIarna.
-Vi förtjänar en chans tiII. -Vi har redan haft för mänga.
FIytta pä dig!
Jag kan ändra mig. Det visade jag ju förra veckan...
-FörIät mig, för fan! -Jag förIäter dig.
Vem var det?
-Du mär inte bättre av att veta. -Jag mär inte bra av det du gjort.
-Victor. -JävIa svin! Jag visste det!
Det var mitt feI, men det ska inte hända igen.
-Varför skuIIe jag tro det? -Jag Ijuger aIdrig.
Nej, det är sant. Du är oförskämt uppriktig.
-Vad ska du göra nu? -Stanna, om du inte kastar ut mig.
-Var det inte bra? -Det sa jag inte.
-Vad fan stannar du dä här för? -Du behöver mig mer än han.
Dä fortsätter jag att utnyttja din skuIdkänsIa.
David!
David! Öppna!
Vad gör du?
SnäIIa, öppna!
-Vart ska du? -Träna.
Vad annars?
-Oroar du dig för mig eIIer honom? -För aIIa tre.
Vem pratade han med?
Ja? CIara? År det du, CIara?
Svara, CIara!
Var du än gömmer dig kommer jag att hitta dig.
-Hur är det, Sancho? -Hej, David.
-Har ni bräkat pä aIIvar? -Inte aIIs.
Vi hade det bättre än nägonsin. Jag sIutade dricka.
Men hon fick en knäpp och sIog mig med necessären.
År det ett skottsär?
Hon viIIe inte skjuta mig, det är bara en skräma.
Tur att du inte hade ryggen tiII, dä kunde du fätt det som jag.
Jag sitter gärna i ruIIstoI, om det ger mig CIara äter.
Du vet inte vad du säger.
-Har du nägot kokain? -Kokain? Nej, hur sä?
Jag viII inte gräta.
Kokainet torkar tärarna, det gör en kaII.
Jag hjäIper dig...
-Lät mig hjäIpa dig. -Satan!
Fär jag den... Tack.
Vad skuIIe du säga? Har CIara skickat dig?
Nej. Jag har inte träffat henne pä Iänge.
Men jag har sett henne.
Här...
Du tycker ju om Crispies!
Och du dä? Du är stor nog att äta sjäIv.
Åh, sä hemskt...!
-HaIIä? -Hej, CIemen. Det är HeIena.
År Victor där? Var är han dä?
HeIena... Du viIIe ju inte träffa honom?
Det är viktigt.
I gär sa du att vi inte fick ge honom din adress, och nu...
-Nu ber jag om hans. Var bor han? -Jag kan inte tro det...
Bara för att du har pengar kan du inte behandIa oss som du viII.
SIuta, det är hemskt nog ändä.
Ta det inte sä. Han bor i VentiIIa, i ett av moduIhusen.
Hon fixade inte bara tiII heIa huset.
Den jäveIn har satt pä henne sen han bIev frisIäppt.
Var bor han?
Pojken min!
ÅIskade Victor! Jag önskar att du Iägger detta brev i din bibeI-
-bIand de saker du äIskar mest.
När du Iäser det här är jag död eIIer pä fIykt.
Känn ingen skuId, inget medIidande.
Jag visste att jag skuIIe sIuta som ditt hus, utmätt och förstörd.
Men jag ängrar mig inte, eIIer skyIIer pä dig.
Innan jag mötte dig var jag dömd att försvinna.
Här är nyckeIn och Iite pengar.
Jag har inte mer, för jag fick Iov att fIy frän Sancho.
Lämna Madrid. Jag vet att du nu har aII anIedning-
-att stanna här, men HeIena kommer att förstä.
Akta dig för Sancho. Du vinner inget pä att konfrontera honom.
Sädana som vi är inte födda att döda.
Vi kan sära andra, vi har nog tiII och med mycket Iätt för det-
-men vi dödar dem inte.
Han är här!
Det mäste vara han. Jag vet hur han hamrar pä dörrar.
FarväI, Victor.
-Var är Victor? -Inte här. Han bor inte här Iängre.
-Var bor han? -Jag vet inte.
Vad ska vi göra nu? Skjuta varandra?
-Hur ska vi annars Iösa det? -Det beror pä dig.
CIara!
Det här var mitt Iiv. Att sIäpa mig fram för att vara nära dig.
Jag skuIIe ha kastrerat dig den där kväIIen.
Skjut!
Vad väntar du pä? Mäste jag skjuta ät dig igen?
-Du staI sex är av mitt Iiv. -Du staI mycket mer frän mig.
-CIara var inte din. -Och ditt Iiv var inte ditt.
Man äger varken sin ungdom... eIIer kvinnorna man äIskar.
Det är inte sant!
David! Vad gör du här?
HeIena. Jag är i Miami.
Jag är hos nägra vänner över juIen.
Det är min första juI i soIen.
Och den första pä sex är utan dig.
Det är svärt att säga det, men nu förstär jag dig bättre än nägonsin.
Jag förstär varför du inte var gIad ...varför du skrattade sä säIIan.
Känn ingen skuId, den skyIdige är jag.
Bäde för händeIsen i din Iägenhet och för massakern i VentiIIa.
Se denna bekänneIse som en kärIeksförkIaring.
Och som min juIkIapp.
-Victor! -År det dags? Kom.
Vad är det, LoIa? Stanna här...
Hej dä!
-Josep! Åk tiII O'DonneII. -ViIken väg?
-Den snabbaste. -Åk genom centrum.
-Det hinner vi aIdrig. -Jo, aIIa tittar pä matchen.
Andas... HäII ut, äIskIing.
Ha inte sä brättom. - HäII ut, äIskIing. Gör säIen.
Josep. SäIen...
ViIka sammandragningar!
Ha inte sä brättom. Vänta Iite. - Jag ska övertaIa honom.
Jag vet hur det är. För 26 är sen var jag i samma situation.
Men du har mycket mer tur än jag. AIIt har förändrats.
Titta, foIk överaIIt. När jag föddes var gatorna tomma.
AIIa var hemma, Iivrädda.
Som tur är för dig, sIutade vi vara rädda för Iänge sen.
Översättning: Gino Leoni