SYDNEY, AUSTRALIEN
BIOCYTE LÄKEMEDEL
Ja, Dimitri, allt sökande efter en hjälte
måste börja med något som varje hjälte kräver...
en usling.
Sålunda, i sökandet efter vår hjälte, Bellerofon,
skapade vi ett monster...
Chimaira.
Jag ber dig, Dimitri,
kom till Sydney och följ med mig till Atlanta. Omedelbart.
Hur vi än reser
måste jag anlända till destinationen inom 20 timmar efter avfärd.
Vi är två och en halv timme från Atlanta.
Nu har vi en fantastisk utsikt över Klippiga bergen.
Du stirrar på kIockan som om ditt Iiv hängde på den, doktorn.
Ja, jag antar att jag är lite ängslig.
Du kommer snart att träffa gamla vänner.
Jag är med en gammal vän nu, Dimitri.
Ledsen att det inte är under muntrare omständigheter.
Jag är också ledsen. Du är ledsen och jag är ledsen.
Du betydde mycket för Gradski.
Visste...han...innan slutet, att ni två hade lyckats?
Ja, han visste. Nätt och jämnt.
- Det fanns inte tid att rädda honom? - Nej.
När man har smittats av Chimaira
kan ingenting rädda en efter 20 timmar.
Inte ens Bellerofon.
Kan man frakta dem tillsammans?
- Riskfritt? - Ja.
Och du för oss till ett säkert ställe i Atlanta, tack och Iov.
Det här är er kapten igen.
Vi har drabbats av ett litet men plötsIigt tryckfall i kabinen.
För säkerhets skull har jag släppt ner syrgasmaskerna.
Sätt på dem och slappna av. Det finns ingen anledning till oro.
Är du oroad?
Inte än.
Sätt på syrgasmasken, så ska jag se efter vad som pågår.
Denvercentralen, detta är Trans-Pac 2207, 747 tung.
Vi lyckas inte behålla kabintrycket.
Vi har påbörjat nedstigning till 16 000.
Kapten...
AUTOPILOT
Gud...
Det verkar som om vi har probIem, Dimitri.
Du kallar mig Dimitri hela tiden.
Det borde du inte göra.
Är du inte Dimitri?
Nej.
Wallace, ta hand om det här.
Ulrich, kom ihåg att dumpa...
Kom ihåg att dumpa NO2-tanken.
Klart, chefen.
Terräng. Terräng. Lyft planet. Lyft planet.
Klart för uthopp om tre...två...ett... Nu!
Terräng. Terräng. Lyft planet. Lyft planet.
Terräng. Terräng.
Lyft planet. Lyft planet.
God morgon, mr Hunt. Ditt uppdrag, om du accepterar det,
innebär återvinnandet av en stulen vara, kallat "Chimaira".
Du får själv välja två av team medlemmarna,
men den tredje medlemmen måste vara Nyah Nordoff-Hall.
Hon är civil och en mycket kompetent professionell tjuv.
Du har 48 timmar på dig att rekrytera henne
och möta mig i Sevilla för att erhålla uppdraget.
Som vanligt, om du eller någon ur din styrka skulle åka fast,
förnekar departementet all kännedom om er.
Och berätta vart du ska nästa gång du åker på semester.
Meddelande kommer att förstöras inom fem sekunder.
Om ni vet vart jag ska... är det ju ingen semester.
SEVILLA, SPANIEN
Så du hittade det.
- Vad gör du här? - Inte bara du kan få upp Iås.
Inte bara ett vackert ansikte, alltså.
Har du något emot om jag är överst?
Nej, det fungerar för mig också.
- Du hittar det aldrig där. - Fan!
- Hitta vad? - Hans före dettas Bulgarihalsband
som ska auktioneras bort på tisdag.
Tänker du berätta var det finns?
Längst till vänster.
Detta är väldigt genant.
Du bad mig Iigga här. Jag gör som jag är tillsagd.
Okej.
Okej, vem är du, och vad kommer det att kosta mig?
- Jag skulle inte göra så. - Vad då?
Det där.
Nej, nej. Tranquilos. Tranquilos.
Mr Keys, det är du.
Det är mr Keys, vår säkerhetstekniker! Be om ursäkt!
Nej, det behövs inga ursäkter.
Min kompanjon har halsbandet i säkert förvar,
men larmet borde ha gått mycket tidigare.
Inte sant, miss Hall?
Visst. AlldeIes för sent, vill jag påstå.
Vi föreslår att sensorerna ställs om så att de reagerar på lättare vikt.
- Vad anser du om 40 kiIo? - Perfekt.
Ska vi?
Miss Hall...
Har du inte glömt något?
Vad försöker ni göra, señorita - råna mig?
Tanken är inte helt främmande.
Det är något som undgår mig här - utöver halsbandet.
- Jag kunde ha kommit ut med det. - Du kom åtminstone ut.
Varför hindrade du mig inte om du visste att det inte skulle gå?
För att se hur bra du är. Jag hoppas att vi kan arbeta ihop.
Låter strålande. Muchacho.
Allvarligt talat. Du skulle inte vilja ha mig efter kvällens fiasko.
- Det gick inte så illa. - Ursäktar du mig?
Vilken gentleman. Gracias.
Inte riktigt...
Jag utlöste larmet.
Förlåt.
Jag varken tvättar, lagar mat eller står ut med fräcka svin
som lurar mig så att de kan överta mitt territorium.
Hallå?
Hej. Skulle du vilja sakta farten?
Hur fick du tag på numret? Inte ens jag har det.
Vill du ha det?
- Stanna bilen och Iyssna på mig. - Lyssna på vad?
Jag behöver din hjäIp och du kan ha nytta av min.
Din hjälp? Vad pratar du om?
Jag pratar om Scotland Yard, Interpol, varje holländsk myndighet.
Jag kan göra så att de alla försvinner.
Helvete också. Är du spion?
Om du vill ha mig får du fånga mig!
Har du roligt?
Förlåt.
Idiota!
Förlåt.
Titta på vägen! Titta på vägen!
Vad heter du?
- Ethan Hunt. - Nå, Ethan Hunt...
vad var det du ville prata med mig om?
Mycket mer än jag trodde.
Ruskigt kort varsel.
Föredrar du att vänta en anständig tidsperiod?
Vem vill vara anständig?
Vad har du egentligen emot spioner?
När de använder sig av din rekryteringsteknik...ingenting.
Det skedde inte riktigt enligt regelboken.
- Har ni en regelbok för sånt här? - För allt.
Så grejen som snubbarna har snott...
Jag vet inte om de har snott den.
Jag vet inte ens om de är snubbar.
Vad gör jag här?
Jag trodde att jag var någon sorts tjuv som skulle fånga en tjuv.
Jag tror det. Ungefär så.
Fan, vad du är vacker.
- Espresso? Cappuccino? - Nej tack.
Sätt dig... Festivalen är en plåga -
hedra helgon genom att sätta eld på dem.
Det visar vad de tycker om dem.
Satte nästan eld på mig på väg hit.
- Ledsen att jag störde din semester. - Ledsen att jag inte sa var jag var.
- Det vore inte semester i så faII. - Du är ledsen och jag är ledsen.
- Varför formulerade du dig så där? - Hur då?
"Du är ledsen och jag är ledsen."
Skämtar du?
Ja, Dimitri, återigen behöver jag din hjäIp,
precis som förr i tiden,
då du räddade våra Iiv, våra förstånd.
Dimitri, vi har...ett litet problem.
Allt sökande efter en hjälte
måste börja med någonting som varje hjälte kräver...
en usling.
Sålunda, i sökandet efter vår hjälte Bellerofon,
skapade vi ett monster...
Chimaira
Jag ber dig, Dimitri,
kom till Sydney och följ med mig till Atlanta. Omedelbart.
Hur vi än reser
måste jag anlända till destinationen inom 20 timmar efter avfärd.
Jag fruktar att du är den ende som jag törs anförtro detta åt.
Dimitri, som vi brukar säga - jag är ledsen och du är ledsen.
Har du någon aning om vad han menar?
- Någon aning? Ja. - Till exempel?
Hämta upp honom snabbt, men inte med yrkestrafik.
Är han fortfarande i Sydney?
Dr Vladimir Nekhorvich är död.
Så även Gradski, men det hände tidigare.
Vi satte Nekhorvich på ett flyg från Sydney
som kraschade i Klippiga bergen.
- Död... - Lyssnar du på mig?
Men om han inte ville åka någonstans utan mig...
hur fick ni honom då att ta flyget?
Du var där.
När jag inte hittade dig ersattes du.
Sean Ambrose var ett givet val.
Han har tagit din plats två-tre gånger förut.
- Två gånger. - Vad tyckte du om honom?
Vi har en del meningsskiljaktigheter. Det är väl lite sent nu...
Nej, inte nödvändigtvis. Enligt fIygbolagets uppgifter
stod en kapten Harold Mackintosh skriven som pilot på flight 2207.
Vad press och myndigheter beträffar
dog kapten Mackintosh på den flighten.
Men han missade den faktiskt.
Han kom för övrigt med nästa flight...i lastutrymmet.
Inträngd i en rätt liten resväska - med hänsyn till hans storlek.
Någon kraschade planet och gjorde så att det liknade en olycka,
någon skicklig nog att genomföra det klanderfritt.
Vi vet någonting som Ambrose inte vet.
Så du tror att det var Ambrose? Är du inte förvånad?
Sean är inte nöjd om han inte får sprida död omkring sig.
Frågan är varför.
Vad var detta Chimaira som Nekhorvich bar på?
Bara Ambrose vet det.
Hur som helst, du måste få tag på detta Chimaira och föra hit det.
Jag måste fundera ut hur han skulle kunna tjäna pengar på det.
Det är där miss Hall kommer in.
Ursäkta?
Hon och Ambrose hade ett förhållande som han tog allvarligt på.
Hon lämnade honom och han har alltid önskat henne tillbaka.
Vi anser att hon är vår bästa möjlighet att hitta honom.
- Och sen? - Hon fortsätter att träffa honom,
får honom att anförtro sig och rapporterar till dig.
Du fick det att verka som om hon rekryterades
för sina färdigheter som tjuv.
Antingen vilseledde jag dig eller så drog du fel slutsats.
Hur som helst ombeds hon återuppta ett gammalt förhållande -
inget som hon inte redan har gjort. Frivilligt, kan jag tillägga.
Nej...hon är inte tränad för detta.
Att gå till sängs med en man och ljuga?
Hon är ju kvinna. Hon har all träning hon behöver.
Jag kan nog inte få henne att göra det.
- Det blir svårt, menar du? - Väldigt.
Detta är inte Uppdrag: Svårt, utan Uppdrag: OmöjIigt.
Svårt vore ingen konst för dig.
Om du vet något snabbare sätt att nå Ambrose på
så får du gärna försöka. Titta på dessa
om du hyser betänkligheter om att låta henne göra jobbet.
Hur många människor skulle kunna göra något sådant?
Sean Ambrose...till exempel.
Jaha.
Det här var inte vad jag hade tänkt mig.
Men det är vad du vill att jag gör.
Va? Bör jag låta mig ledas av samvetet?
- Är det så? - Ungefär så.
Jag har inget samvete, jag är en förbannad tjuv!
Ska du försöka tvinga mig?
Jag föredrar att inte tvinga någon
när mitt Iiv kanske ligger i deras händer.
Är det ditt enda skäl?
- Har du något som är bättre? - Jag? Nej!
Men jag hade hoppats att detta blivit personIigt, och inte bara fysiskt.
Skulle du må bättre om jag inte gillade detta?
- Ja, mycket! - Må bättre, då!
Sean tror mig inte om jag dyker upp och säger: ''Älskling, jag är hemma.''
- Vad skulle han kunna tro på? - Att jag behövde hans hjäIp.
Förtvivlad, med allvarliga probIem
av den sort som jag inte klarar själv.
Allvarliga problem, Nyah...
är något jag alltid kan ordna.
Detta transponderchip är omöjIigt att spåra.
Det anger din position till en satellit,
som endast kan avIäsas från en enda dator.
Vi kan därefter spåra dig med 90 cm felmarginal. Var som helst.
Sedan du greps
har jag skickat nyhetsbrev till varenda juridisk instans.
Jag känner Sean Ambrose.
Och jag lovar att han efter flygkraschen
granskar varenda en. Han vet att du finns där.
..I SEVILLA
Och han har möjlighet att få ut dig.
Nyah...
Jag tänker inte förlora dig.
Ethan Hunt? Hejsan, kompis. Jag heter William Baird, men Billy går bra.
Oavsett vad du vill ha tag på är jag rätt man.
Jag ser mig omkring.
- Skit. - Ja, det är det.
Det är inte lustigt.
Jag har precis köpt Gucci-skor för 800 dollar,
och så sätter du mig i en helikopter med den där mannen?
Datorn är igång. Där har du honom.
Kan vi få bilder?
- Vi får inga bilder. - Satelliten är långsammare än jag.
Jag har hört talas om dig, Luther.
Det är en ära att få arbeta med er grabbar.
Kan man inte skynda på det?
Med vad? Det här är den enda datorn som kan göra det här.
Ethan, här kommer det.
Där är en kille som vet att ge ett ordentligt välkomnande.
Missförstå mig inte, du var också väldigt vänlig.
- Är det han? - Det är han.
- Vi har honom! - Vi vet inte vad vi har.
Vi vet varken vad han har, var han har det
eller vad han gör med det i Sydney.
- Inte mycket bagage. - Jag hade lite bråttom.
Jag är otroligt tacksam, Sean.
Hur kunde du hitta mig?
På samma sätt som vanIigt, Nyah...
Magi.
Inga flugor på henne. Inga mikrofoner, heller.
Inga sändare - hon är ren.
Det är alla katter.
Ditt rum?
Och mitt rum?
Hon gjorde det.
- Hon är på området. - Jaha?
Vi har precis rullat en snöboll och kastat in den i helvetet.
Nu får vi se om den klarar sig.
Prova den.
Gör det.
Jag är spänd på att se om jag mindes din storlek rätt.
Vill du inte se hur den ser ut på?
Det vill jag...
Senare.
Allt sökande efter en hjälte börjar med någonting
som varje hjälte kräver... en usling.
Sålunda, i sökandet efter vår hjälte Bellerofon,
skapade vi ett monster...Chimaira.
Om Nekhorvich var molekylärbiolog,
varför pratar han då om en gammal grekisk myt?
Nekhorvich specialiserade sig på att förena DNA-molekyler.
I myten var Bellerofon en prins som dödade Chimaira -
ett monster med ett lejonhuvud
och en ormsvans,
som förpestade den forntida världen.
Jag tror att Nekhorvich skapade ett monstervirus i Chimaira.
Och antiviruset som skulle döda det i Bellerofon.
Så enkelt?
Varför inte?
37 miljoner pund.
Det är ett Iovande bud för Nekhorvichs arbete.
Se inte så oroad ut, Hugh, vi är nästan där.
Vi behöver det här på banan...
om vi ska kunna få den andra halvan.
Så där...fixat.
Inte allt.
Varför tror du egentligen att hon är här?
Enligt henne eller enligt mig?
Hon var inte precis angelägen
när hon lämnade dig för sex månader sen.
Frågan är - litar du på henne?
Man funderar förstås över hennes timing.
Att åka fast inom en vecka efter planets krasch.
Tankeväckande, på gränsen till misstänkt.
Men knappast avgörande.
Du har i alla fall funderat på det.
Säg mig, Hugh,
du är knappast en ivrig beundrare av Nyah, eller hur?
Det där är en ganska eländig nagel.
Sean, snälla...
Tänk om hon är någon sorts trojansk häst
som skickats av IMF för spionera på oss.
Varför skulle jag neka mig själv nöjet av en ridtur?
Tror du inte att jag kan lära mer av henne än hon kan av mig?
Det gör jag! Det gör jag!
Hugh, du måste inse
att somliga av oss måste hantera bördan av sex.
Jag kanske inte vet varför hon tror att hon är här,
men jag tar risken... för att, Hugh...
jag är angelägen.
Kom igen! Kom igen!
- Älskling! Du vann! - Jag gjorde väl det.
Varför valde du den där hästkraken? Han har aldrig vunnit tidigare.
"Tjuv i natten".
Det förklarar det hela. Jag...
Jag ska gå och ta en drink. Gillar du fortfarande Bellinis?
Naturligt fåfäng.
- Förlåt? - Naturligt fåfäng.
I fjärde. Kolla in henne. Hon ska springa snart.
Sätt den i örat.
Du kan prata som om jag stod bredvid dig.
Var är du?
Vid påstigningen, utanför banan. Klockan två.
- Hur går det? - Som på den gamla goda tiden.
- Som på den gamla goda tiden? - Ungefär.
Berätta vem du har stött på hos Ambrose?
Det finns ungefär ett halvt dussin andra snubbar på området.
Kanske fler.
Hugh Stamp, Seans gamla vän, är den enda jag känner igen.
Ett riktig slemhög.
Vi känner till honom. Han bevakar dig just nu.
Ambrose har foton av tidningar med högar med pengar på.
37 miljoner på London Times.
Vad handlar det om?
Bud från möjliga Chimaira-köpare.
Ambrose möter en snubbe i baren.
Stor, rödhårig. De håller på med nåt.
- Vem är han? - Jag kollar nu.
John McCIoy, VD för Biocyte läkemedel.
Blev Biocytes VD 1989 i ett aggressivt övertagande.
- Han var Nekhorvichs chef. - Just det.
Han arbetade som forskare på Biocyte.
Ambrose visar något för McCIoy på digitalkameran.
McCIoy är inte glad åt vad han ser.
Ambrose la kamerans minneskort i ett kuvert.
Det finns i hans vänstra innerficka.
Bekräftar - vänstra innerfickan.
Det är uppfattat.
Nyah, Ambrose är på väg tillbaka.
- Det finns ett kuvert i... - ..hans vänstra innerficka.
Det stämmer.
- Var träffas vi? - Vadhållningsbord 12.
- Säkert att du klarar det här? - Jag tar mig igenom det.
- Där är du ju! - Hittar du något intressant?
Ja...Naturligt fåfäng.
De stänger vadhållningen och jag har inte ett öre!
- Nyah... - Gör det något?
Inte alls, men du måste betala tillbaka - med ränta.
Det betvivlar jag inte.
Vänta lite.
Satsa tusen åt mig.
- Vinnare? - Vad annars?
Billy, se till att ingen följer Nyah.
Inga problem.
Luther, digitalkamera, redo för sändning, vadhållningsbord 12.
- Hur gick det? - Bra, tack.
Förlåt mig, kompis, det måste ha...
Hur sa?
Vad du än har för dig i framtiden - se dig för.
Man vet aldrig vad man stöter ihop med.
Var finns toaletten?
Tack...kompis.
Fältet är stort och det finns många möjligheter.
Hur gick det?
Vänd...dig inte om.
Det gick.
Du vände dig om.
Vad tänker du göra? Ge mig smisk?
Jag är redo. Kör på, Ethan.
Ser du det här?
CHIMAIRA SMITTAR BLOD
Dr Sergei Gradski...
20 timmar efter smittotillfället.
DR GRADSKI EFTER 27 TIMMAR
DR GRADSKI EFTER 31 TIMMAR
SNABB NEDBRYTNING AV CELLER
DR GRADSKI DÖD EFTER 34 TIMMAR
Herregud...
Stamp har kommit ut från toaletten. Han är på väg åt ditt håll.
- Du måste bort från Ambroses hus. - Vad såg du?
Han närmar sig, Ethan.
Du har gjort ditt. Lämna Australien.
- 30 steg. - Hur då?
- 20, 19... - Måste du verkligen tänka på saken?
15, 14, 12, 11 ...
Ge mig öronsändaren.
Nio, Ethan, åtta...
Om du inte tar dig ut kommer jag och hämtar dig.
Ethan, ge dig av därifrån.
Har du satsat dina pengar?
Nätt och jämnt.
Båsen är fulla. Hästarna är beredda!
Kom igen! Hästkraken drar på! Kom...
Kom igen, kom igen!
Du har valt ytterligare en vinnare.
Jag trodde att du skulle ut och äta.
Hugh, ta hand om Nekhorvichs minneskort.
- Var är det? - I kuvertet i min innerficka.
Min högra innerficka.
Vi här i Biocytes solenergistyrda byggnad
inser att försiktighet är hälsans pris,
om det så gäller att stödja utbildningscentrum,
få undan sprejförpackningar från marknaden
eller trotsa influensa-karantänen på Bruny Island.
På Biocyte är ditt liv vår livsuppgift.
Vi har en chans här.
Jag tänker inte missa den.
George, kör hem mig.
George...
George!
LEDANDE VD INOM LÄKEMEDELSINDUSTRIN DÖR I OVANLIG INFLUENSA
Vad i...?
Sean?
Sean!
Lugn.
Ethan.
- Är du okej? - Ja, nu är jag det.
- Vad är detta? - Ett besök av en gammal vän.
Du störtade med planet. Du är död.
Trött, javisst, men död är lite extremt.
Å andra sidan,
när min kollega, Gradski, hade samma puls och blodtryck som du
hade han mindre än en dag kvar att leva.
Du har smittats av Chimaira, min vän.
Ingen idé, min vän,
personalen vill inte bli inblandad i det här.
Tanken på döden tilltalar läkare lika lite som andra.
Hur skulle jag ha kunnat bli smittad?
Det är precis vad Gradski sa, 27 timmar innan han dog.
Du har botemedlet, din snikna fan.
Du stal Bellerofon - alltihop!
Jag behöver det. Jag behöver det nu, din galna, ryska zigenare!
Men Gradski, då, som du avsiktligt injicerade med Chimaira?
Hur skulle jag kunna veta att man behöver Bellerofon inom 20 timmar?
- Genom att fråga mig. - Du fattar inte.
Jag behövde veta hur vådlig sjukdomen var i verkligheten.
Du sammanfogade olika influensastammar genetiskt
för att skapa ett botemedel för alla influensor.
Men du tillverkade också en fruktansvärd sjukdom i Chimaira...
för att göra botemedlet ovärdeligt.
Jag behövde Chimaira för att kunna sälja Bellerofon.
Det är väl inte så svårt att förstå?
Du, jag har viruset och du har botemedlet.
Jag behöver dem båda.
En gång i tiden kunde penicillin slå ut varenda jävla bacill.
Inte nu längre.
Om inte jag kunde tjäna pengar på att slå ut alla mikroskopiska fanstyg
så skulle du ge mig något att bli förmögen på.
Så där ja. Då har jag bekänt.
Jag, John C. McCIoy, är ute efter att tjäna pengar.
Glöm nu alla dina avtal med den där skurken Ambrose,
bota mig och låt oss fortsätta vårt arbete.
Vet du,
jag tror att det är lite sent för det där.
Hälsa gärna till Gradski - om du skulle stöta på honom.
Jaha...
Då har jag hört...
allt jag behöver höra.
Nyah...
det är viktigt att vi inte på något sätt...
gör Ambrose misstänksam.
Va?
Jag trodde att du skulle hämta mig! Jag var så lättad!
Hör på mig. Vi har inte tid att prata.
Det är nödvändigt, absolut nödvändigt,
att du gör allt som Ambrose ber dig om.
Förstår du mig?
Var inte orolig.
Det hela är över...väldigt snart.
Jag lovar.
Okej, ge dig av nu.
Detta vet vi - Nekhorvich går ombord på planet
för att resa till SjukdomskontrollcentraIen i Atlanta.
Han bär på ett virus som han skapat - Chimaira,
samt ett botemedel för viruset, Bellerofon.
Ambrose har inte viruset.
Det är därför Ambrose behöver McCIoy.
Så vi tar oss in till Biocyte och tar kål på Chimaira...
Ambrose har ett botemedel utan sjukdom, och vi kan åka hem.
Du hade rätt, Hunt snappade upp McCIoy ikväll.
Då vet han.
Han kommer att bege sig till Biocyte.
Bra. Då vet vi var han kommer att hålla till, eIIer hur?
Bra jobbat, Hugh.
Bra jobbat.
Du är hemma, kompis. Hemma.
Var är George? Min vanliga chaufför - var är han?
Gick hem, sjuk. Släng av influensa.
Har vi fått bilder på byggnaden än?
Det där stämmer inte precis.
Förlåt. Det är Biocytes förvaringsbyggnad.
Vi får snart fram den.
- Ta en titt på det här. - Börja inifrån.
All förvaring och produktion av Chimaira äger rum här -
i labbet på 42:a våningen.
Hunt kommer att inrikta sig på Chimaira,
som förvaras och tillverkas i Biocyte på 42:a våningen.
Studerar man Hunts tillvägagångssätt, vilket jag har gjort,
så vet man att han utför vilseledande manövrar hellre än konfronteras.
Han kommer aldrig att ta sig in nerifrån där säkerheten är tung.
Inga garageinfarter,
receptionen skyddas av fem vakter på roterande schema.
Jag går inte in på markplanet. Visa atriumet.
Atriumet - specialdesignat.
Det går rakt igenom byggnadens mitt,
och ger naturligt ljus dygnet runt med hjälp av speglar och solceller.
Det slutar med ett glasgolv som också delvis fungerar som labbtak.
Atriumtaket tillsluts vid solnedgång,
och om ventilationsgallret är öppet i mer än 40 sekunder
sätts larmet igång, och det kan inte ens jag stoppa.
Ethan, vi måste alltså få in dig och få ut vajern på 40 sekunder.
Nej, Hunt kommer hellre att ta sig in i Biocyte
någonstans uppifrån, där säkerheten är minimal.
Utan tvivel utför han någon galenskap i luften,
hellre än att riskera att kröka ett hår på en säkerhetsvakts huvud.
- Test. Okej? - Under kontroll.
Luther, hur går det?
Inte riktigt än. Jag säger till.
Billy, är du redo?
- Hoppa om fem... - Gallret rör sig inte!
- Kom igen, Luther. - Jag slår in öppningskoden.
Luther, tiden går.
Snälla, öppna. Öppna. Öppna nu...
Fem...fyra...
- Kom igen! - ..tre...två...
- Ett! - Hoppar!
Ethan, vänta!
25...24...23...
22...21 ...20.
Ethan, du har 19 sekunder på dig att få undan vajern.
Okej, vajern dras upp...
Kom igen!
Nio...åtta...
sju...sex...
fem...fyra...
två...
Vajern är uppdragen!
Transpondern aktiverad.
Både vajer och paket säkert ute.
Han slår till vid den enda möjliga tidpunkten,
oavsett om han kommer från marken eller taket.
23.00. En minut.
När Iuftfiltreringen dränker ljudet
och de roterande vakterna gör byggnaden sårbar på markplanet.
Generatorerna sätter snart igång.
Vi kommer att förlora kontakten under åtta minuter.
Hunt kommer troligen att förinta Chimaira,
utan att försöka bevara något av det.
Han måste göra det på två ställen.
Först i inkubationsrummet där tillväxtbehållarna förvaras.
Därefter i inokulationsrummet,
som innehåller återstoden av viruset i tre injektionspistoler.
Han ska inte tillåtas förstöra viruset i dessa pistoler.
Kommer ni i tid för en gångs skull?
Inte riktigt.
John C. McCIoy.
Billy, vi har problem.
Nyahs sändare ger utslag. Hör du mig?
Jag hör, Luther. Var är hon?
- I byggnaden. - Upprepa, kompis.
Tyckte du sa: "I byggnaden."
Just det. Det är hon.
Hon kommer väl knappast ensam?
Hon är i hissen på väg mot Ethan.
Jag kan inte nå Ethan förrän generatorerna tystnar.
- När är det? - Om fem och en haIv minut.
Chimaira in vitro, pH och temperaturnivå
utöver optimalt omfång.
Chimaira in vitro, pH and temperaturnivå
utöver optimaIt omfång.
Chimaira tiIIväxtstam, pH på kritisk nivå.
Varning. Chimairas överlevnad hotad.
Kom igen, Ethan, kom igen.
Ämnet är fritt från smittorisk.
Noll smittorisk.
Kom igen, Ethan, kom igen.
Luther, vad tusan kan vi göra?
Vad kan vi göra?
Hoppas på att han är färdig innan den gula pricken når den röda.
Hur vi än reser måste jag anlända till destinationen
inom 20 timmar efter avfärd.
Hur skulle jag kunna veta att man behöver Bellerofon inom 20 timmar?
Ta honom.
Hur länge dröjer det innan du når honom?
29 sekunder innan generatorerna stängs av och Ethan är kontaktbar.
Luther! Luther?
Upphör med skjutandet!
Upphör med skjutandet, för helvete!
Jaha, Hunt...
Hur är det med dig?
Brottas med en förkylning.
Det var det svåraste med att föreställa dig...
att flina som en idiot var femtonde minut.
Inte ditt trängande behov av att avfyra ditt vapen?
Du hade så bråttom när du slog ut 747:an,
att du aldrig tog reda på var Chimaira egentligen fanns.
Jag visste var det fanns.
Visste du att det enda sättet för Nekhorvich att smuggla det
var genom att injicera sig själv? Visste du det?
När du dödande honom och förstörde det du var ute efter.
Sluta!
Täpp igen!
Om ni träffar pistolen sprejar ni rummet med viruset!
Där har ni det.
Det allra sista.
- Hur löd det högsta erbjudandet? - Ska du överträffa det?
37 miljoner pund? Knappast.
Någon tycks ha vidarebefordrat vår post till dig.
Kom fram här, din stygga flicka.
Sean, hon hör inte hemma här.
Låt henne gå.
Hon skulle inte ha varit här... om det inte varit för dig, Hunt.
Från och med nu ansvarar du för henne,
och om du är angelägen om hennes välbefinnande
bör du råda henne att plocka upp injiceringspistoIen
och ge den till mig.
Bollen är din, Hunt.
Nyah är i byggnaden.
Hör du mig?
Tack.
Han kan skjuta dig när han fått den.
Snälla du, Nyah kan knappast belastas med ansvaret för våra handlingar.
Du vet väl hur kvinnor är.
Som apor är de.
Släpper inte taget om en gren förrän de tar tag i nästa.
Ta den, Nyah. Jag skyddar dig.
Jag väntar.
Det blev inte riktigt som du hade tänkt dig, Ethan.
Förlåt.
Hora!
Du skjuter mig inte, Sean! Inte den här horan,
för hon är värd 37 miIjoner pund.
SÄKERHETSLARM: VÅNING 42
- Vad tror du att du tar dig till? - Jag tror ingenting!
Försöker bara undvika att du skadas. Det är allt.
Du som är samvetslös?
Jag ljög väl.
Du kan inte få ut oss båda, va?
Jag är smittad av Chimaira. Du vet att jag är chansIös.
Gör det.
Gör det! Nu!
Vi har 19 timmar och 58 minuter på oss.
Vi får i dig Bellerofon innan dess.
Håll dig vid liv! Jag tänker inte förlora dig.
Känner du för att be för livet?
Då så, vad sägs om att dö -
så att du kan göra mig otroligt rik?
Om bara några timmar
kommer du med säkerhet att gå till historien
som en tyfussmittad fjolla.
God dag.
Vi kan inte spåra upp Nyah förrän vi får kontakt med satelliten.
Och jag kan inte ordna det förrän jag fixat datorn.
Hur mycket tid har hon kvar?
Inte mycket, men vad som än händer kommer Nyah att ta hand om Nyah.
Vad menar du?
Utan Bellerofon tar Nyah livet av sig.
Så en sak i taget nu.
Ambrose och hans team har anlänt, men Nyah är inte med dem.
Uppfattat.
Är du okej, kompis?
Ser ut att vara ganska tungt bevakat.
Hur verkar det därifrån?
Riskabelt.
Simon?
Stanna här.
Tog mig in i byggnaden via gallret.
POSITIVT JÄMFÖRELSERESULTAT
DNA-testet matchar. Blodet är fullt av Chimaira.
Och de har definitivt Bellerofon.
Du har dem båda, vilket betyder att jag har 30 miljoner åt dig.
Inte riktigt.
- Vi nöjer oss inte med kontanter. - Vad vill ni ha?
Aktier, mr McCIoy.
Optioner, närmare bestämt.
Släpp lös henne någonstans mitt i stan.
Ju mer foIk, desto bättre.
Ethan, de har släppt Nyah. Jag tror att hon lever.
- Var? - Någonstans i Sydney.
Kan du beskriva närmare?
Inte förrän jag får kontakt med satelliten.
Tiden går.
Hur snabbt kan ni tillverka botemedlet?
Det går fort, så snart jag fått det.
Bra. Biocytes aktier kommer snart att rusa i höjden.
- Va? - Ett utbrott av Chimaira.
- Var då? - Mitt i Sydney, till att börja med.
Du skapar tillgång, mr McCIoy, och vi har just skapat efterfrågan.
3 miljoner människor i Sydney och 17 miljoner i Australien
kommer att behöva Bellerofon inom de närmaste dagarna.
För att inte nämna världen.
Så här kommer det att fungera.
- Utestående aktier är...? - 93,4 miIjoner.
Vilket innebär, mr McCIoy, att vi behöver 480 000 optioner.
Vi lånar dina 30 miljoner för att köpa dessa optioner.
Dina aktier har aldrig kostat mer än 31 dollar.
När de nu plötsligt överstiger 200, vilket...de kommer att göra,
blir dessa optioner värda flera miljarder,
och jag kommer att äga 51 % av Biocyte.
Det här är skandalöst,
jag tänker inte låta dig kontrollera mitt företag.
Sätt dig.
Du kommer att bli miljardär, vilket är bättre än att vara pank.
Terrorister och andra läkemedelsföretag
tar gärna din pIats.
Bollen är din, mr McCIoy.
Fixa den jäveln.
Vi har inte mycket tid, mr McCIoy.
Vi måste avsluta vår affär.
Ja. Påbörja transfereringen.
Följ den...och säg till när det är gjort.
Lyft sakta på händerna.
Säkert att du vill det?
Lyft sakta på händerna.
Ethan, hör du mig?
Fortsätt arbetet.
TRANSFERERING PÅGÅR
Sean, nu har den här råttan sprungit färdigt.
- Lever han? - Ja, mer eller mindre.
För hit honom.
Kör!
TRANSFERERING FÄRDIG
Sean, transfereringen är färdig.
Bra jobbat, Stamp.
Bra jobbat.
Sluta mumla!
Jag är rädd att han inte har något val. Jag bröt hans käkben.
Stamp, jag är imponerad.
Vi har ont om tid, Hunt,
så om du har något att säga, säg det nu.
Kan du inte bjuda oss på ett leende?
- Inte? - Vad håller du på med?
Ner på knä.
Så där...det är det här som kallas att vara skjutgalen.
Där är han!
Ethan!
Åk iväg och ta reda på hennes exakta position!
Luther! Rensa bron åt mig!
Hunt är på väg mot bron, klockan 12.
Nu blir jag arg.
- Okej? - Kräket gjorde hål i min Versace!
Ethan, datorn fungerar. Vi ser Nyah.
Hon är utanför stan - North Head Bluff, på väg mot klipporna.
- Jag får inga bilder. - Hon har ont om tid!
Fortsätt framåt och plocka upp henne.
- Jag kan inte få nåt sikte. - Vi kan inte ge dig skydd.
Öronsändaren funkar inte! Ni ser mig via satellit. För henne till mig!
Billy, North Head Bluff - snabba ryck.
- Fortsätt skjuta! - Jag ser ingenting.
Sakta ner! Sakta ner!
Avståndet är 2 000.
Se så. Använd den, Hunt.
Det är inget dåligt sätt att dö på.
Mycket bättre än det sätt som horan kommer att dö på!
Där är hon!
Hunt!
Du skulle ha dödat mig!
Det finns inget spår av Chimaira-viruset i miss Halls blod.
Inte ens antikroppar.
Ja, jag antog det.
Men du hade klara order
om att föra tillbaka ett levande prov på Chimaira-viruset.
Jag skulle gärna vilja veta hur det, efter att ha återtagits av dig,
plötsligt kunde förstöras.
Med eld. Det är bästa sättet.
Vad gäller miss Hall, som tack för hennes...ansträngningar,
kommer hon givetvis att strykas ur straffregistret.
Utplånas. Jag antar att du samtycker?
Det gör jag.
Var är hon nu, förresten? Någon aning?
Jag vet inte. Inte precis.
Vad har du för planer?
Jag vet inte. Någon sorts semester.
Jag berättar vart jag åker.
Det behöver du inte göra.
Då vore det ju ingen semester.
Vi sticker.