POŠLl TO DÁL
1086, případně 4 17. Baker, Henry.
Bagley Srreer 3000.
Ustupte,
nebo ji zastřelím!
3L90. Opakuji.
Přivolejte vyjednávací tým.
Ta auta musí pryč!
Podezřelý je muž, běloch. . .
Jsem reportěr. Jste tu dlouho?
Jděte pryč.
-Domácí násilí? Drogy? -Vypadněte!
-O koho jde? Odveďte ho. -Mám povolení!
Mám na to právo!
Kam zmizel?
Podezřelý zašel do místnosti.
Nevidíme ho.
To bylo moje auto.
Broučínku. . .
Rozbilo se vám auto?
Máte postřeh.
Pomůžu vám.
Je to ten jaguár.
Mám se v něm svězt domů?
Nechte si ho.
Přeje mi štěstí. Nepotřebuju ho.
Dáte mi jaguára a nic nechcete?
Dokážu vám to. Dejte mi vizitku.
Ozvu se vám.
Mám vám zabít manželku?
Ne,
i když je to lákavě.
Je to štědrý dárek od cizího člověka.
Dárek?
Mám odjet novým jaguárem?
-Přesně tak. -Jste magor!
Jste magor!
To auto nejspíš vyletí do vzduchu!
Jen tak pro legraci se rozprsknu na tisíc kousků!
Do toho krámu nevlezu.
Mám svoje auto.
Víceměně.
ČTYŘl MĚSÍCE PŘED TÍM
Líbí se ti?
Dobrá kudla, co?
Strč si ji někam!
Teplouši!
-Zabije tě. -Mám pepřovej sprej.
Nověho učitele vidíte zřejmě poprvě.
Jmenuji se Simonet.
Vítejte v sedmě třídě.
Druhý stupeň, pekelný můstek, jenž je nutně zdolat,
než z vás bude záviděníhodná středoškolská elita.
Spěcháte přes něj.
Nejradši byste zavřeli oči a byli na druhě straně.
Tuto možnost
v naší třídě nedostanete.
Pozdní příchod.
Nedochvilnost.
Přijít pozdě první den,
co to znamená?
Že mám den blbec?
Možná to znamená neuctivost.
Budu sem kvůli vám denně chodit.
Totěž očekávám i od vás.
Dochvilnost bez výmluv.
Polož to.
Náš předmět je občanská nauka.
Tedy vy a okolní svět.
l kdybyste se tomu světu chtěli vyhnout,
dá vám stejně co proto,
to mi věřte.
Uvažujte tedy o světě. Čím pro vás je.
Co pro vás svět znamená?
Tak se trochu zapojte!
Chcete odejít jen z vyučování,
domu, ulice?
Chcete jít dál?
Do nákupního centra. To je tři kiláky od nás.
Tak jinak.
Jak často myslíte na to, co se děje mimo naše město?
Díváte se na zprávy? Ano? Ne?
Dobře, zatím neuvažujete globálně. Proč?
Protože je nám jedenáct.
Správně. Jak se jmenuješ?
Trevor.
Možná má Trevor pravdu.
Proč myslet na svět? Co od nás svět čeká?
Čeká?
Třeba od tebe.
Co od tebe svět čeká?
Nic.
Chlapci a děvčata, on má pravdu.
Nic.
Nemůžete řídit auto, volit,
ani na záchod nesmíte bez povolení.
Trčíte tady v sedmě třídě.
Ale ne navždycky.
Jednou budete volní.
Ale co když v ten den
nebudete připravení.
Rozhlědnete se a svět se vám nebude zamlouvat.
Svět bude
jedno velkě zklamání.
To budeme v hajzlu.
Pokud ovšem. . .
Pokud s takovým světem nezatočíte. . .
Až si sedne na prdel.
Neříkejte doma, co jsem řekl za slovo.
A můžete začít
ještě dnes.
JAK ZMĚNlT SVĚT
Tenhle úkol, se zvláštním ohodnocením,
je na celý rok.
Co se vám nezdá?
Je to takový. . .
Musíš dokončit větu.
Divný.
Divně. Bláznivě.
Těžký.
-Pruda. -Pruda.
Těžkě.
A co třeba "možně"?
Je to možně.
Kde je v každěm z nás
ložisko možností?
Zde.
Dokážete to.
Můžete nás překvapit.
Nebo se jen válet a nechat mozek atrofovat.
Atrofovat.
Slova, která neznáte,
si vyhledáte ve slovníku.
Tyhle slovníky budete mít pořád u sebe.
V naší třídě se naučíme mít rádi slova
a jejich významy. Dotazy?
Necháte nás propadnout, když nezměníme svět?
To ne.
Ale prolezete s trojkou.
Co vy děláte, abyste změnil svět?
Dobře se vyspím, Trevore.
Dám si pořádnou snídani,
přijdu včas do práce.
A zbytek už nechám na vás.
Podepište si ty knihy.
Jak se jmenuješ?
Molly vyhledá "atrofovat". . .
Uvažujte, jak změnit svět.
Svůj nápad USKUTEČNĚTE!
Nejsme v nějakým zapadákově.
Ty půjdeš rovnou do pekla.
Kdo má tu čtvrtou tequilu?
-Ty. -Ne, díky.
-Zveme tě. -Děkuju, nechci.
-Proč? -Slíbila jsem to synovi.
Je to smůla, ale užijte si sami.
Počkej. Vem si tohle.
Co to děláš?
Ten po tobě jede!
V kolik končíš?
Škoda, že jsem vdaná.
On je ženatej!
Já jsem svobodnej!
Jaké ro bylo?
Slyšíš mě? -Jo.
Jak ro šlo?
Co?
Jak dopadl první den ve škole?
Trevore, mluv nahlas. Neslyším.
Promíň, že nejsem doma. Vyfasovala jsem další šíchru.
Zlobíš se?
Co teď děláš?
Nic.
Našel jsi ty špagety?
Zrovna je jím.
Tak dobře.
Tak jak bylo?
Už musím končit.
Podáš mi lžíci?
Mami. . .
Můj kamarád se přijde osprchovat.
Dobře.
Tohle není žádná snídaně.
Ty přece nesnídáš.
Najíme se spolu.
Udělám vajíčka. Dám si taky.
A nebudeš zvracet?
-Co to říkáš? -Co asi?
Jak to myslíš?
-Tajně piješ. -Nepiju.
Trevore, promiň.
-Chci si s tebou promluvit. -Chceš mi lhát.
Nechci.
Chci s tebou vycházet.
Promiňte.
Nemůžu najít toaletní papír.
-Kdo jste? -To je Jerry.
Vypadněte odtud!
Díky.
Nepotřebuješ na autobus?
Dovolila jsi mu osprchovat.
Nedovolila!
Cizí chlap v koupelně?
Je to můj kamarád.
S tím se kamarádit nebudeš!
-Je to kvůli úkolu. -Jakěmu úkolu?
To pochopí jen pan Simonet.
Kdo je pan Simonet?
Můj učitel.
Pan Simonet?
Ano, já jsem Eugene. . .
Simonet.
Dobrý den.
-Co je to za úkol? -Prosím?
Proč kvůli vám přitáhl syn domů bezdomovce?
Mám dvě otázky.
Netuším, o čem mluvíte,
ani kdo jste.
Arlene McKinneyová. Máte měho syna na občanku. Trevor.
Trevor je velmi pozorný. A takě asertivní.
-Asertivní. Průbojný. -Vím, co to znamená.
Proč přivedl domů pobudu?
-Netuším. -Blbost!
Nevím, jak si úkol vyložil.
Jak asi?
Nevím.
Proč s ním nepromluvíte?
Já s ním mluvím.
Opravdu?
Tak proč se ptáte mě, co dostal za úkol?
Není to státní tajemství.
Takže?
Ten úkol dávám na začátku roku.
Nečekám od dětí, že změní svět.
Nečekáte to?
Mají přemýšlet, nedělat zázraky.
Zadáte úkol, který nesvedou? To jste učitel?
Tak to není. Snaží se.
Umyjí třeba nápisy na zdech. . .
Jenže vy neznáte měho syna.
Uvěří vám, že něco dokáže.
Když to nesvede, zdrtí ho to.
Měli by vás vyhodit.
To těžko, protože jim pěkně plním kvótu.
Jsem totiž skoro invalida.
Dovolujete si, protože vám někdo zřídil obličej?
Sepište si ty ukřičeně stížnosti
a já je dám mezi připomínky.
Ježíšmarjá. . .
Vy jste teda dobrej!
Díky za eufemismus.
Vždycky jsem chtěl být dobrý.
nahrazení drsněho výrazu mírnějším.
Přejete si něco?
Ne.
Už jsem tady. Pane Thorsene Čekám na vás celý den.
-Neozval jste se mi. -Nejsme přátelě.
Přišlo mi potvrzení o vlastnictví toho auta.
-Nepřijmete ten dar? -To bych byl pitomec.
Ale co ty pokyny?
"Pošlete to dál."
-Proč? -Přijal jste dar.
Musíte.
Co kdybych vzal pár prostitutek a vyrazil autem do Mexika?
Nedovím se to.
Mluvte vážně.
To jste tak přející advokát?
Mám poradu.
Napíšu o tom do novin.
Advokát rozdává auta!
Řekněte mi proč, jinak si něco vymyslím.
Jste senilní, pečujete o zatoulaně kočky?
Moje bývalá shrábla všechno.
Žije s lesbou, aby mě naštvala.
Pomozte mi.
Moje dcera má astma.
Jednou měla hodně těžký záchvat.
Čekalíjsme na pohorovosrí.
Níkdo sí nás nevšímal.
Ten sprej nezabírá.
Co je vám, pane Parkere?
Sestra mě bodla.
-Byli jsme tu dřív. -Bodně rány mají přednost.
-Nemůže dýchat. -Zavolám vás.
Je to horší než obvykle.
Posaďte se!
Jsme tu čtyři hodiny. Potřebujeme lěkaře.
Tak počkat!
Koukejte jí pomoct
a neserte mě!
Copak nemáte kyslík?
Zavolám dozor.
Nic takovýho!
Dozor tu máte vy!
Hněte prdelí, hoďte ji na vozík
a dejte jí ten pitomej kyslík!
Dohlídnu na tebe. Ty jseš ještě tady, mrcho?
Je po srandě, co?
Pusťte mě!
Poděkovaljsem mu.
Uvedl orvor, kam sí mám díky srrčír.
Řekl mi, ať to pošlu dál.
Ať pomůžu třem dalším.
Oplácet dobro? Jste s tím gaunerem
v řetězci dobrodinců?
Jste jak Matka Tereza?
Tibetská filozofie? Jste v nějakě sektě?
Napište o mně a prodáte ledviny, abyste zaplatil soud.
Já a v sektě!
Jak se ten chlap jmenoval?
Přijdu pozdě na hromadnou svatbu!
Někdo tam určitě je.
Vím, že tam jste.
Vylezte, nebo vás zastřelím!
Prosím, nestřílejte.
Prosím. . .
Zůstaňte tam.
Jestli se hnete. . .
Prosím, nezvedejte ji!
Nehýbu se.
Prosím vás.
Co děláte s mým autem?
Ukážu vám to.
Jen otevřu dvířka.
Teď ho líp prodáte, když funguje.
O nic jsem se neprosila.
Bydlíte u mě v garáži?
Už tu nezůstanu. Můžu vyjít?
Budu vypomáhat v motelu Royal. Nechají mě tam spát.
Ani hnout!
Nemám rád zbraně.
Co máte s mým synem?
Chtěl někomu pomoct na nohy.
Dal mi peníze.
-Dal vám peníze? -Ano.
To byly jeho úspory!
Koupil jsem si šaty, a dostal práci.
Udržíte si ji?
Zdá se, že máte návyk.
Zbavím se ho.
Půjde to jen tak hned?
Žila jste někdy na ulici?
Máma nás tam skoro dostala.
Člověk to pochopí, až když stojí u kontejneru na odpadky.
Když do něj poprvě vlezete a přikryjete se novinami,
tak víte, že máte zbabraný život.
Když přijde někdo jako váš syn a pomůže mi,
tak to přijmu,
přestože je to jen malej kluk.
Už si život nezvorám, jinak je po mně.
Chcete to Trevorovi oplatit. . .
To nesmím.
-Tak co uděláte? -Pošlu to dál.
Chcete, abych šel.
Půjdu.
Co je "poslat to dál"?
To jsem já.
A tohle jsou tři lidi.
Pomůžu jim, ale musí to být velká věc.
Něco, co nemůžou udělat sami.
Tak to pro ně udělám já
a oni pomůžou třem dalším lidem.
To už je devět.
Pomůžou třem dalším. . .
To je 27.
Matika mi nejde, ale narůstá to.
Tak klid!
Vyjádřete se.
Je to dobrej nápad.
-Seane? -Je blbej.
-Adame? -Je to jak na čestný slovo.
-To lidi nedodrží. -No a?
Možná ty.
Podle třídy je to utopický nápad.
"Utopický" si vyhledáme.
Myslíte dokonalý svět?
A co má být?
Jak tě to vlastně napadlo?
Protože. . .
Všechno stojí za prd.
O tom jste mluvili?
Probrali jsme leccos.
Nebojte, řeknu mu,
že už si povídat nebudeme.
To nedělejte.
Nedáte si kafe?
Děkuju.
Volaljsem prezídenroví
kvůli životnímu prostředí,
ale máma to zavěsila.
Já jsem odnesla letáčky o recyklaci do dvou samoobsluh.
Udělám webovou stránku,
aby děti v Číně najednou vyskočily.
A vyklonily zemskou osu.
-Jo. -Posaď se.
Vaše nápady představují velkou diverzitu.
Slovo si najděte.
Teď se chci zaměřit na jeden z projektů.
Učím mnoho let a poprvě slyším návrh,
který vyžaduje velikou víru v lidskě dobro.
Trevor se pokusil o interakci se světem,
jak jsem zadal.
Kdybych si potrpěl na výlevy chvály,
řekl bych,
že ten nápad je obdivuhodný.
Dnešní slova jsou utopický, enigma, kvantum
a diverzita.
Dobrý den, pane Simonete!
To jste jen chtěl být hodnej?
Kvůli čemu?
Měmu nápadu.
Líbí se vám, nebo jste jen tak učiteloval?
Učiteloval?
Kecal.
Připadám ti neupřímně hodný?
Ne.
Ani nejste tak moc hodnej.
To mi jen tak ujelo. Už se to nestane.
Copak?
Co se vám stalo s obličejem?
Vylosovali tě, aby ses zeptal?
Pro občanskou nauku to relevantní není.
Řekni jim to.
Komu?
Na shledanou zítra.
Nese fet.
Kdo je?
Trevor.
Hledám Jerryho.
Jerry tu není.
Kdy se vrátí?
Už se nevrátí. Vypadni.
Jerry?
Vypadni!
Jerry, pojď ven, prosím tě.
Ty školní programy z roku 1 976 jsou pryč. . .
Po hodině jsi hned zmizel. Chtěl jsem s tebou mluvit.
Dobrý den.
Pojďte dál.
Trevorovi není dobře. Je u sebe.
To mě mrzí. Co mu je?
Bolí ho břicho.
Půjdete dál?
Jistě.
-Posaďte se. -Děkuji.
-Máte to tu pěkně. -Díky.
Bydlíte ve Vegas odjakživa?
Ano.
Přišla bych do školy, jestli se mnou chcete mluvit.
Paní McKinneyová, já s vámi mluvit nechtěl.
Ale Trevor to říkal.
Dal mi od vás dopis. . .
Nenapsala jste ho.
Dopis ode mě?
To je hrůza! Tak on. . .
-Nemyslím vás! -Nemusíte to vysvětlovat.
-Půjdu. -Nemluvím o vás.
-Jsem na to zvyklý. -Přestaňte!
Nezkusíme to od začátku?
Netušila jsem, jak si vás Trevor oblíbil.
Probereme to na třídní schůzce.
Tak proč jste přišel?
Proč jste mě nezavolal do školy?
Tam jste jednou přišla.
Promluvit si o synovi.
Choval jsem se jako. . .
Vůl?
Pardon.
Je to pro vás moc neslušný výraz?
Co třeba "sviňák"?
Dost dobrý.
-Kokot? -To se mi líbí.
Podívejte. . .
Navařila jsem.
Co teď s tím. . .
Nevím, s kým jiným o něm promluvit.
-Je to moc dobrě. -Díky.
Nechápu to. Trvá to od lěta?
Proč s vámi Trevor nemluví?
Nevím.
Asi se zlobí.
Sedmička je náročná, ale ve škole je spokojený.
Třeba se pletu a nic mu není.
Kolik času jste s ním?
-Jak to jde. -Kolik?
Ne, nechrápu místo toho s nějakýma hnusákama!
Mám dvě zaměstnání.
Určitě jsem to myslel takhle!
Myslíte, že ho trápí
něco mimo školu?
Nevím.
Poradím se s nadpřirozenými silami.
Trevor se od vás odtáhl, neřeknete mi
nic konkrětního, a já mám tohle mystěrium vyřešit.
Mystěrium? Tak mluvíte pořád?
Ano.
Chodil jste na nóbl školu?
Ano.
Musíte mi to pořád předhazovat?
Co jeho otec?
Už tu nebydlí.
Nevím, kde je.
Tohle znám.
Arlene, volala jsem ti pětkrát!
Zase jsi začala?
Když se neozveš, ztrácíš nárok na sponzora.
To je Eugene Simonet.
Rok nesmíš mít známost.
To není rande. Jsem učitel.
Mluvíme o škole.
A už jsme skončili.
Skončili jsme.
Jak jsi mi to mohl udělat?
Napsat mu a podepsat mě?
-Všechno vždycky zkazíš. -Tohle jsem nezkazila.
Ty jsi poslouchal za dveřmi?
-Prý že tě bolí břicho! -Ty lžeš pořád!
-Nemůžu za to. Byl to trapas. -Udělal jsem
dobrou věc, a ty to ani nepoznáš.
Nemůžeš lidi nutit, aby se měli rádi.
Ty máš ráda jen lidi, s kterými se můžeš opíjet!
Čekáš, až se vrátí on!
-Nečekám. -Čekáš!
Ne, nečekám!
-Tvůj otec sem už nevkročí. -To říkáš vždycky.
-Myslím to vážně. -Jako vždycky!
Ale já to myslím vážně.
Když je tu, na mně ti nezáleží.
Ani mě nevidíš!
-Není to tak. -Je.
Mám tě ráda.
Snažím se!
Neměj mě ráda. Nesnáším tě!
Přestaň!
Nesnáším, že jsi moje máma!
Trevore. . . Půjdu dál.
To jste říkali před hodinou.
Pochopte, ztratilo se mi dítě!
Kdybych měla auto, hledala bych ho sama!
V kolik myslíte, že utekl?
Nevím. Promiňte.
Bonnie nebyla doma, policajti nepřijeli.
Moji známí jsou opilci.
To nevadí.
Já jsem taky ožrala.
Většina lidí tomu říká lěčení.
Kam jedete?
Stačí ti to?
Potřebuješ jízdenku?
Pojď se mnou. Koupím ti jízdenku. . .
Já ti dám jízdenku, hajzle!
Jsi v pořádku?
Nadosmrti budu litovat toho,
co jsem ti provedla.
Nepila jsem.
Chtěla jsem, ale nepila.
Nemáš důvod mi věřit
a další sliby slyšet nechceš,
tak ti řeknu pravdu.
Mám problěm.
Opravdu vážný problěm.
Musím přestat.
Jestli budeš se mnou, jestli
budeš věřit, že to zvládnu,
tak to snad dokážu.
Jestli se
pokusíš mi pomoct. . .
Ještě jste tady?
Snad vám to nevadí.
-Už spí. -To je dobře.
Jak jste věděl, kde je?
Děti zkusí stop nebo autobus.
Poslyšte. . .
To nemusíte.
Počkejte, sakra, chci vám poděkovat.
Děkuju vám.
Není zač.
-Odpověď ani nestála za to, že? -Ne.
Nechcete někdy zajít na návštěvu?
Na večeři?
To by asi nebylo vhodně.
Tak dobře. Chápu.
Dobrou noc.
Proč jsi tomu člověku pomohl, Sidney?
Musíš pomoct třem lidem.
Dalším dvěma pomůžu tady.
Potřebujou to.
Ale kdo ti to řekl?
Byl to můj nápad.
Bude to v televizi?
Jak tě to napadlo?
To máš tak. . .
Celej svět stojí za hovno. Promiň mi ty výrazy.
Řekl jsem si, že se
z těch sraček můžeme vyhrabat.
Nevymyslel to někdo jiný?
Ne, ta blbina je můj nápad,
z mojí hlavy. Já nelžu.
Mám za sebou hromadu průserů.
Ale s tím je konec. Změnil jsem se
a změním to i tady.
Chlapi mě poslouchají.
Nefetujou.
Taková kosmická aristotelovská šílenost, chápeš?
Jo, chápu.
Je to jasný, vole.
Jenže, Sidney. . .
Jiná osoba tvrdí, že to vymyslela ona.
Ty přece víš.
Ta potvora?
Ta mrcha lže.
To ti nakecala!
Mluví dost přesvědčivě.
Ta stará houmlesačka?
Tohle je můj nápad, to si piš.
Je to jedno,
protože ty to teď posíláš dál.
A v lapáku. Přičtou ti to k dobru.
-Myslíš podmínku? -Ano, podmínku.
Ty jseš fikanej.
Jako že je tím navnadím?
Jenže mě můžou pustit nejdřív za rok.
A když zařídím, že to bude za měsíc?
Věděl jste, že tu pracuju?
Nevěděl. Opravdu.
Zašel jste si zahrát kostky?
Mám rád zdejší kavárnu.
Dobře tam vaří.
Dělají dobrý palačinky.
Takově nadýchaně.
Nemám vám odtamtud něco přiněst?
-Díky. Za hodinu končím. -Opravdu?
Opravdu.
Když se chcete jít najíst. . .
Kdybyste chtěla, tak možná. . .
Jestli máte hlad, mohli bychom. . .
Mohli bychom, kdybyste měla, jestli chcete. . .
Něco spolu sníst. . .
Někdy.
Dejte mi sedmičku.
Přejete si?
Nestopuju guverněra, Jordy.
Do prčic, Chandlere.
Tys mě vyděsil. Co tu děláš?
-Chci s ním mluvit. -Štveš ho.
-Proto mě vyhodili? -Nepřijme tě.
Mám dáreček.
Materiál o tom jeho mejdanu před dvěma lety.
Našli tam stříkačky, lodičky v pánský velikosti, zvířecí trus.
Nic nemáš.
Použil bys to.
Zakázali mi to napsat,
ale po vyhazovu nejsem loajální.
-Co chceš? -Čtyři miliony.
To je fór, uklidni se.
Stačí mi telefonát.
Chci píchnout kamarádovi, aby dostal dřív podmínku.
-Zdrželi mě čtyřicet minut. -Zavolala jsi mu?
Zapomněla jsem jměno tě restaurace. . .
Nesnáší nedochvilnost. Bere to jako neuctivost.
Cože?
Bude myslet, že si ho nevážíš.
Vem si tyhle.
-Chci ty zeleně. -V těch jsi jako upír.
Osprchuju se.
-Co? -Hrozně smrdím.
Ne! Hezky voníš. Jako růže nebo tak.
Aspoň se opláchnu. Určitě ne?
Určitě!
A nepřerušuj ho.
Mám se hlásit?
-Podej mi boty. Ty sandály. -Tyhle.
Ty jsou moc sexy.
Vynahradíš mu to zpoždění.
Vynahradím? Kam na to chodíš?
A žádný hloupý vtipy!
Díky za radu. Musím zavolat taxík.
Autobusem mi to potrvá hodinu.
-Neječ pořád! -Potřebuju taxík.
Panebože. . .
Ty jsi
ten nejúžasnější syn na světě.
Už musíš jít.
Děkuju ti!
-Zamkni oboje dveře! -Dobře.
-Mám tě moc ráda! -Já tebe taky, mami.
Vážím si vás!
Zdrželi mě v práci,
jela jsem se převlíknout.
Byla to pitomost, omlouvám se. . .
Jdete přesně.
Nezlobte se.
Žil jsem ve Vegas. Jednou večer jdu po ulici.
Hleděl jsem si svýho.
Šeljsem zrovna do kosrela.
Najednou na mě vylítlo pět chlapů.
Jeden byl fakr vazba.
Šel jsem po těch negrech jak mlátička.
Jako Alí v ríngu.
"Co čumíš, negře?" Prásk!
Pak mě začalí honír a řvalí,
že mě zamordujou.
A já na ně "Mě nechyríre, prevírí!"
A najednou jsem narazíl
na ru babku,
co rě zajímá.
Máš malěr?
-Cože? -Nasedni.
Mám nasednout?
Tak dělej!
Co tu budeme dělat?
Co budeme chtít.
A sakra.
Nezajímá mě nějaká scvrklá prdel.
Voním líp než ty.
Tak to jo.
Co teda chcete?
To je jedno.
Stejně to neuděláš.
Tak to je fakt. Do prdele. . .
V mým autě ne.
"V mým autě ne!"
No jo, to je váš bejvák.
Abych vám neumazal záclonky!
Krucifix,
já to poslala feťákovi.
Co jste kam poslala?
Neřeknu. Takovej sráč si to nezaslouží.
Tak já jsem sráč?
Koukejte to vyklopit.
Koukejte mi to říct. . .
O "Pošli to dál" ti řekla nějaká rachejtle ve Vegas?
Vypáčil jsem to z ní.
Mě zajímá, Sidney,
proč jsi to poslal dál?
Nikdo mi nebude říkat, co si zasloužím.
Rok nemáš randit.
Nechodíme na rande.
Sedmkrát na večeři!
Chodíme si posedět.
-Platí on? Všechno! -Tebe se nikdo neptal!
-Nemá moc známých. -Líbí se mu.
-No a? -Spravil ti ovládačku.
-To je jak zásnuby! -A nepije.
Nechceš se jít vyčurat?
-Musím si zakouřit. -Tamhle.
-Políbil tě? -To ne.
A chce?
Někdy si to myslím.
Ale asi nechce, jinak by to udělal.
A ty chceš?
Nevím.
Nemůže se rozhoupat!
Poznala jsi někoho pořádně, než ses s ním vyspala?
-Je to špatný? -Trapný!
Dobrou noc.
Nechceš jít dál?
A zůstat?
-Já. . . -Pojď.
Trevor je doma.
Spí jak špalek.
Nechci ti to ztěžovat.
Máš rok počkat, jak říkala Bonnie.
Tak dobře.
Já. . . Já nemůžu.
Promiň.
Nemyslím tím, že "nemůžu".
To jen. . .
Co?
Je to složitější.
Chápu. Prostě se ti nelíbím.
Tohle si myslíš?
To nevadí.
Jak si to můžeš myslet?
Tak pojď. . . Co je?
Co se děje?
-Proč to vlastně děláš? -Musím najít další lidi.
Utratíš tři stovky, abys našel babku
a vydělal tři stovky?
Za reportáž, ne za něco, čím si utřeš zadek.
Pěkně se vyjadřuješ!
Nevyměň zatím zámek.
Chrisi, co od toho čekáš?
Že bude na chleba.
To je všechno?
Došlo kafe. Kup ho.
Kdo je?
-Koukáš na mě spatra? -Cože?
Ne, nekoukám.
Nemluvím jako ty. Nejsem tak sečtělá.
To není relevantní.
Nech si ty slova!
Lituju, tak mluvím. Mám jen slova.
Proč?
Protože myslíš, že vypadáš děsně?
Na ty popáleniny kašlu.
-Jsou to popáleniny? -Ano.
Přesto se mi líbíš.
Ty se mi taky líbíš.
No tak?
Já tohle ještě nezažil.
Máš strach. Já taky.
Taky mám leccos za sebou.
Svlíknu se až po pěti pivech.
Ale s tebou to chci.
Bojím se, ale moc to chci.
Nechápeš mě.
Můj život. . .
Ve svěm životě se vyznám.
Zvládám ho.
Denně
mám něco na práci.
Nic víc neznám.
Je to rutina.
Dokud ji mám, jsem na tom dobře.
Bez ní jsem ztracený.
Chceš jen ten svůj pitomej zvládnutelnej život?
Mám jen to.
-A chceš to? -Chci!
Nevěřím ti.
Nic lepšího ti nenabídnu.
-O tebe nejde. -Ale jde!
Něco se ti nabízí,
a ty se asi bojíš zavržení.
Nemůžu tě zavrhnout. Nedáš mi šanci.
Ty jsi mi řekl "teplouši"?
Hele, co jsem našel!
To je můj sprej na astma!
Nechte toho!
Pomoc!
McKinney!
Pojď sem.
Pojď s náma do party.
Pomoz mi, prosím tě.
Kašleme na něj.
Pusťte mě!
Trevore!
Nepřišel jsi na hodinu.
Už jsou to čtyři dny.
Co už je čtyři dny?
Proč jste mámě čtyři dny nezavolal?
Nevím.
Ani ona ne.
Co se děje?
"Pošli to dál" nefunguje.
Ani já to nedokázal.
Chtěl jsem pomoct Adamovi.
V čem?
Aby ho neztloukli.
Ale podělal jsem se a nebránil ho.
Nechal jsem ho zmlátit.
Nemohl jsi za to.
Stalo se to.
Někdy nic nezmůžeme.
-Není to fěr. -Já vím.
Nic nevíte!
Měl byste zavolat mámě.
Něco byste dokázal, kdybyste chtěl.
-Proč jste sketa? -Nejsem.
Něco se stane, a pak bude pozdě.
Co se stane? Jak to myslíš?
On se vrátí.
Kdo se vrátí?
Kdo se vrátí. . .
Tvůj táta.
Vrátí se táta?
Co se stane, až se vrátí?
Ublíží ti?
Ublíží jí?
Neublíží, když tam bude někdo jiný.
A ne on.
Trevore,
pro mě je to teď složitě.
Stojí život za prd?
Ne, nestojí.
S úkolem ses vypořádal dobře.
Jsem na tebe hrdý.
A pak, známkuju podle snahy,
ne výsledku.
Na známce mi nezáleží.
Chtěl jsem vědět, jestli se svět opravdu změní.
-Ahoj. -Pojď dál.
Trevore!
-Funguje to! -Panebože!
-Vždycky vstává tak brzy? -Cože?
To nejde. Viděl mě.
-Nevadí. -Učím ho.
Teď to musíš taky poslat dál,
Eugene!
Měl bys mi říkat "pane Simonete" .
Přespal jste u nás.
-Jdi si lehnout. -Proč?
Je ještě brzy. Musím do školy.
-Vždyť je neděle. -Neděle?
Máma udělá snídani.
Teď mám úplně pomotaný program.
Vysvětli mu to. Zavolám.
Přijďte zas!
Líbí se ti?
Paní, pojďte sem.
Jděte pryč.
Nic vám neudělám.
Vemte si ji.
Děkuju pěkně, ale nechci.
Co to děláte?
Nechci vám nic prověst!
Proboha, poslouchejte mě.
Nic není tak důležitý. Slezte. Co to děláte?
Co je vám po tom?
Dlužím někomu laskavost.
Mně ne.
Proč ne?
Před chvílí jsem myslel
jen na další dávku.
Pak jsem vás uviděl a ta myšlenka mě přešla.
Prosím vás, jděte pryč.
Opravdu za to nestojím.
Proč?
Proč za to nestojíte?
Opravdu byste to nepochopil.
Blázníte? Bydlím snad v hotelu Ritz?
Pojďte se mnou na kafe.
Cože?
Prokažte mi laskavost.
Zachraňte mě.
Nandej mu to!
Netrefil ho!
Je po něm!
Ať teče malinovka!
Dej mu dědětěčko!
O čem to mluví?
Třískni s ním na zadek!
Vylez z ringu!
To se nesmí.
Smí. Přinese si židli.
Židli? Bací ho židlí.
Zpomaleně. . .
Trevore, odkdy jsi takový násilník?
Vemte mě na box. Do první řady stříká krev.
O to nestojím.
To bude dárek k narozkám!
Dám ti novou encyklopedii.
V kůži.
Dějiny peloponěskě války.
51 zbrusu nových svazků.
A každý den testy z historie bavlnářství. . .
Ahoj, Arlene.
Nemůžeš tu zůstat, Ricky.
Já vím.
Vím, že naše manželství byl děs.
-Ale já to dokázal. -Co?
Věděl jsem, že se musím vrátit střízlivý.
Říkám pravdu.
Pět měsíců, dva týdny a čtyři dny.
-Kde jsi byl? -Proč?
Musel jsem se změnit.
-Ty nepiješ? -Já to dokázala tady.
Jsi silnější.
Přestaň na chvíli.
Promluvíme si o tom?
Bože!
Promiň.
Co tu děláš?
-Vysvětlím ti to. -Není třeba.
Takhle se mnou nemluv.
Máme za sebou třináct let. Nikdy jsme nebyli střízliví.
Hodně štěstí.
Musím mu dát šanci.
Šanci? K čemu?
Aby se změnil.
Aby nám to vynahradil.
Vzal Trevora na baseball? Hrál si na tátu?
Ano, slíbil to.
-Co mám dělat? -Měj rozum.
Je Trevorův otec.
Oplodnil tě, Arlene.
Tím to otcovství končí.
Ledaže mlátit někoho je nová rodinná hodnota.
Trevora se nikdy nedotknul.
Jistě, jen tebe.
Vyžíval se na tobě, to ho šlechtí.
Co ti Trevor řekl?
Stačilo to.
Tyhle věci se nemají tajit. K čemu to Trevorovi je?
Ricky mě nechtěl bít. Byli jsme opilí!
Co si to vy ženskě namlouváte?
"Bil mě, ne Trevora! "
Trevor se zamykal v koupelně
a modlil se, aby to skončilo!
Tohle Trevor neprožil!
Jak to víš?
Co když příště půjde i po Trevorovi?
Znám to.
Můj táta prosil mámu na kolenou.
Vždycky mu odpustila.
Nechápal jsem to.
Zakryla modřiny a odpustila mu.
Protože žadonil.
Zeptej se, co bylo po jeho návratu.
Zajímalo tě, co se mi stalo. Zeptej se!
-Tohle se mi nelíbí. -"Ubližoval ti?" Ptej se!
Ubližoval ti?
Dlouho ne.
Utekl jsem, než mi bylo třináct.
Máma mi chyběla, chtěl jsem za ní.
Jednou večer jsem tam šel.
Zeptej se, co se ten večer stalo!
Co se stalo?
Byl tam, zase opilý.
Jenže tentokrát mi bylo šestnáct
a nebál jsem se ho.
Řekl jsem, že jestli se jí
dotkne, tak ho zabiju.
Věděl, že pro mě přestal existovat.
Stojím před domem a křičím,
aby šla ven.
Už to nemusí snášet,
může jít se mnou.
Nevidím, jak se blíží on.
Praští mě polenem, krvácím.
Odtáhne mě do garáže. Pak zmizí.
Po chvíli se vrátí a poleje mě.
Nechápu to.
Nechápu, proč voda tak páchne.
Až mi to dojde.
Vidím. . .
Vidím kanystr na benzin.
Červený kanystr z jeho auta.
Naposled se na mě podívá
a škrtne sirkou.
Poslední, co si pamatuju
a nikdy nezapomenu,
jsou jeho oči.
Protože z těch očí čišela
obrovská
spokojenost.
Je mi to moc líto.
Neříkej, jak je ti líto mě!
Jak před tím ochráníš Trevora?
Tohle by Ricky neudělal.
Arlene, to ani nemusí.
Stačí, aby ho neměl rád.
Co se děje?
Co by se asi dělo?
-Co to děláš? -Nevidíš snad?
Nenos ty věci ke mně.
Máme dohodu.
Vlastní syn se mnou nemluví.
Poštvala jsi ho proti mně?
Nebudu ho nutit, aby s tebou mluvil.
Najdi si práci.
-Nemám auto. -Jezdi autobusem.
To zrovna!
-V tomhle pokoji nebudeš. -Je to náš pokoj,
naše postel.
-Pil jsi. -Líbej mě.
Přestaň. Přestaň. Vypadneš odtud.
-Co ti vadí? -Půjdeš pryč.
Ztiš to, nebo tě zřežu!
Takhle s ním nemluv!
Už mě to tady sere!
Vypadni!
Měl jsem tě radši, když ses lízla.
Mám vypadnout? Jdu.
Promiň.
Udělala jsem chybu.
Chyby dělá každý.
Odevzdejte mi je.
Děkuji. Pozor. . .
Už nemáš škytavku?
Stačí zadržet dech.
Moc pěkně.
Ukaž. . .
Děkuji. . .
Trevore, co je?
Pošlete to dál?
Můžete říct, že nemusíte,
protože to nevyšlo.
Ale já myslel, že to zkusíte.
Moc rád bych to pro tebe udělal.
-Až najdu. . . -Vy víte.
-Musím najít. . . -Vy víte, o koho jde.
Podívej. . .
Všemu ještě nerozumíš.
Nevíš, co žádáš.
Dejte jí ještě šanci.
Pošlu to dál. Slibuju.
Ale tohle udělat nemůžu.
Právě proto je to ten pravý úkol.
Musí být těžký.
Jestli pomůžete mámě, i když se na ni zlobíte. . .
-Poslala tě? -Myslí, že jí neodpustíte.
Ale já myslím, že můžete.
Kdybyste chtěl udělat něco obrovskěho. . .
Pro někoho.
Pro můj projekt.
Pro mě.
Rozhodla se.
Ví, že udělala chybu.
V tom spočívá půvab pozdního prohlědnutí.
Vám na tom nezáleží.
Ale ano, záleží.
Na tobě mi bude vždycky záležet.
Jste můj učitel.
Platí vás za to.
-Máte ji? -Jo.
Nic neřeknu, dokud nedostanu ještě jednu.
Já tušil, že to tak bude.
Ne. Až pak.
Mám svoje místečka.
Nikomu nevadí, když tam na noc zaparkuju.
Na těch místech bydlím.
Kdo mě zná,
ten mě najde.
Ahoj, mami.
-Co tu děláš? -Chtěla jsem tě vidět.
-Po třech letech? -Nemůžu se na to dívat.
Jezdím kolem vás.
Vím.
Hodně vyrostl.
Co tu děláš?
Chceš mě dát zavřít?
Ne.
Tak co chceš?
Chci se o něco pokusit.
To všechno. . .
Co jsem prožila. . .
Tvoje pití
a chlapi. . .
Co se mnou bylo, když jsi o mě nedbala. . .
Vím, všichni jsme slabí.
-Ty ne. -l já byla slabá.
Zkrátka. . .
Odpouštím ti.
-Tenhle účes se mi nelíbí. -Už ho nezměním.
Ráda tě někdy uvidím. Chceš?
Ano.
Bydlet u mě nemůžeš.
Kdo by o to stál?
Můžu ho navštívit?
Opilá ne.
Musíš být střízlivá aspoň dvě hodiny.
To dokážu.
Přijedu pro tebe.
Proč to děláš, Arlene?
Řekla mí ro.
Řekla mi, že mám udělat něco velkěho
pro tři lidi.
Všechno nejlepší, Trevore!
Co sis přál?
Nemůže to říct, jinak se to nesplní.
Půjdu otevřít.
Mami!
Chris Chandler. Jsem reportěr. Máte chvíli čas?
Proč? Nemám co říct.
Mluvil jsem s vaší matkou, tak jdu za vámi.
-S matkou? -Řekla mi o "Pošli to dál".
Píšu o tom.
Ne. Je to soukromá věc.
Synovi to vadí. Vymyslel to na občanku a nevyšlo to.
Na občanku?
Chce v klidu dodělat sedmičku.
Slaví narozeniny. Nehodí se to.
-Lituju. -Já lituju.
Jedu z Los Angeles.
To hnutí už je až tam.
Hnutí?
Váš syn s tím souvisí?
Děkuju vám, paní McKinneyová.
Záleží na něm.
-Připraven, frajere? -Asi jo.
Posaď se.
Jako u holiče.
-Už jsi dělal rozhovor? -Ne.
Něco ti nesu.
-Jak se jmenujete? -Chris Chandler. Těší mě.
U zubaře je to horší.
-Připraven? -Snad.
Trochu nadšení!
Chovej se přirozeně. Bude to legrace.
Jedeme?
Dobrý den. Dnes je se mnou pozoruhodný žák,
Trevor McKinney.
Trevore, jistě jsi hrdý.
Ne.
Vůbec nejsi hrdý?
Nevím. Snad.
Začal jsi hnutí "Pošli to dál". Nejsi hrdý?
Dostal jsem jedničku z občanky,
ale to bylo za snahu.
Jinak se to nepovedlo.
Jsi v televizi.
Moc jsem se snažil,
ale vlastně to nevyšlo.
Mámě se to povedlo.
Promluvila s babičkou a smířily se.
Bylo to pro ni těžkě.
Jsem rád, babička mi přišla na narozeniny.
Moc mi chyběla.
A tak se "Pošli to dál" rozšířilo.
Díky mámě.
Protože byla statečná.
Ale moje pokusy? Někteří lidi se bojí
pomyslet na změnu.
Jenže svět přece nestojí. . .
Za prd.
Někomu se nepodaří, když si na něco zvykne,
i na nějakou těžkost,
aby se změnil.
A tak to vzdá.
A když to vzdá,
tak vlastně všichni. . . Prohrajou.
Arlene. . .
Nechci být jedním z těch, o kterých mluví.
Jsem takový.
Nechci už promarnit ani vteřinu.
Nenechávej mě v tě pasti!
Nenechám.
Nechci bez tebe být ani na okamžik.
Pusťte mě!
Komu jsi to vykecal?
Nikomu.
Nic jsem neřekl.
Pomoc!
Trevore!
Nevotravuj!
Dej mu ránu!
Nechte ho! Trevore. . .
Zavolejte záchranku!
Někomu se nepodaří,
když sí na něco zvykne,
í na nějakou rěžkosr,
aby se změníl.
A rak ro vzdá.
A když ro vzdá,
rak vlasrně všíchní prohrajou.
Někdy se vám nechce hlásír zprávy.
Chlapec zemřel v 19.35.
"Pošlí ro dál" se objevílo v Los Angeles a San Francísku.
Ve Phoeníxu ověřujeme,
zda šesrnácr sírorků, kreří dosralí počírače,
souvísí s rímro hnurím.
Je ro rěžké.
Nedá se ro plánovar.
Musíre lídí pozorovar.
Dohlížer na ně, chránírje.
Prorože oní samí někdy nevědí, co porřebují.
Máre šancí spravír něco důležírějšího než kolo.
Můžere "spravír" člověka.
Přeješ sí k narozenínám, aby se zapojílí všíchní?
To nemůžu.
-Proč? -Nevyšlo by ro.
Proč?
Už jsem sfouknul svíčky.
Czech Subtitles Adapted by Úprava: SDl Media Group