Reiz dzīvoja brīniškīga princese.
Bet vinai bija uzlikts lāsts, ko varēja lauzt tikai patiesas mīlestības pilns skūpsts.
Vina bija ieslēgta tālā pilī, ko apsargāja uguni splaujošs pūkis.
Daudzu drosmīgi kareivji ir mēginājuši vinu atbrīvot no šī cietuma, bet nevienam tas nav izdevies.
Pūka apsargāta vina gaidīja smailākā torna augstākajā istabā savu patieso mīlestību
un vina skūpstu.
It kā tas kādreiz varētu notikt.
Kas par mulkībām.
Šreks
Sargieties
Turieties tālāk
Man liekas ka vinš ir tur iekšā.
Tad labi. Grābjam ciet!
Pagaidi! Vai tu zini ko tas radījums var ar tevi izdarīt?
Kā tad. Vinš salauzīs tavus kaulus lai tiktu pie tavām smadzenēm.
Nu patiesībā tā darītu milzis
Bet cilvēkēdāji, uh, tie ir vēl briesmīgāki
Tie uztaisīs zupu no tikko jums novilktas ādas.
Tie sakošlās tavas aknas, izspiedīs jūsu acu zīlītes.
Patiesībā tās ir gardas ja uzcep.
Atpakal, atpakal briesmoni, atkāpies!
Es tevi brīdināju!
Nu ja.
Šī ir tā dala kad jums jābēg prom.
Jē!
Un turieties pa gabalu.
Tiek meklētas Pasaku būtnes.
Jā, tas ir pilns. Aizvāc to.
Dod šurp.
Tavas laimīgās dienas ir beigušās. -25 sudraba gabali par raganu.
Nākošais. -Nu uz priekšu.
Sēdi te! Un klusē!
Šis krātinš ir tik mazs.
Tu neiever mani. Es vairs nekad nebūšu tik ietiepīgs. Es varu mainīties.
Lūdzu dod man vēl vienu iespēju.
Nu tak aizveries!
Nākošais.
Nu kas mums te ir?
Maza koka lelle.
Es neēsmu lelle, es esmu īsts puika.
Pieci šilini par apsēsto lelli. Aizvāciet to.
Nē! Lūdzu, nelauj viniem tā darīt!
Nākošais. Un kas tev ir?
Nu, man ir runājošs ēzelis!
Kā tad.
Nu tas ir desmit šilinu vērts, ja tu to pierādīsi.
Nu, uz priekšu draudzin.
Nu?
Vinš tikai ..., tikai mazliet nervozē.
Vispār vinš ir īsts plāpu taša.
Tu kaulugalva ēzeli!
Man pietiek. Esmu dzirdējis pietiekoši. Sargi!
Nē, nē, vinš runā, patiešām!
Es māku runāt. Man patīk runāt.
Esmu runājis...
Aizvāciet vinu no manām acīm! -Nē, nē, Es zvēru!
Hei, Es protu lidot. -Vinš prot lidot! -Vinš prot lidot!
Vinš prot runāt! -Tieši tā, mulki!
Tagad es esmu lidojošs runājošais ēzelis!
Jūs varbūt esat redzējuši lidojošu māju, varbūt pat mašīnu
Bet varu derēt, ka nekad neesat redzējuši lidojošu ēzeli!
Sasieniet vinu!
Keriet vinu! Uz šejieni! Pasteidzies!
Ei, tu tur. Cilvēkēdāj. -Es.
Pēc Lorda Farkuada pavēles
Esmu pilnvarots jūs abus arestēt.
un nogādāt jūs uz abus uz norādītu vietu.
Ak, patiešām?
Tu un kāda armija?
Vai varu tev kaut ko teikt?
To tur biji patiešām kaut kas īpašs. Vienkārši neticams.
Vai tu runā ar...
...mani?
Jā, es runāju ar tevi.
Vai varu tev teikt ka tu tur biji varens ar tiem sargiem.
Vini domāja ka ir visu vareni.
Un tad uzradies tu un BAM. Un vini pabēga kur kurais kā skuķi pa krūmiem.
Es baigi labi jutos to visu redzot.
Nu tas ir jauki. Patiešām.
Vecīt, tik jauki ir būt brīvam.
Kāpēc gan tev neiet un nenosvinēt savu brīvību ar saviem draugiem?
Bet man...
Man nav neviena drauga.
Un viens pats jau es tur neiešu.
Hei pagaidi. Man ir labi ideja...
Es turēšos pie tevis.
Tu un es zalā cīnas mašīnā.
Kopā mēs nobiedēsim visus kas stāsies celā.
O, tas bija patiesi baisi.
Tikai nenem launā ka tā saku, bet ja tas nenostrādā, tad elpa padara visu, zini
tev noteikti vajag tik-tak vai kaukto tamlīdzīgu,
jo tava elpa smird!
Vecīt tu dzirdēji manu piezīmi!
Tā kā tanī laikā...
...un tad es ēdu dažas meža ogas.
Vecīt man tajā dienā nāca baigās gāzes ārā no pakalas.
Kāpēc tu man seko?
Es tev pateikšu kāpēc.
Jo vēl ar vien esmu pavisam viens,
nav neviena man blakus.
Manas problēmas ir pagaisušas. Nav neviens kam mani apsmiet.
Bet tev jāatbrīvojas... -Beidz dziedāt!
Nu, nav jau brīnums ka tev nav neviena drauga.
O! Tikai īsts draugs var būt tik patiess.
Klausies! Mazais ēzelīt.
Paskaties uz mani! Kas es esmu?
A...
...baigi garš?
Nē! Es esmu cilvēkēdājs. Nu tā kā "grābiet lukturīšus un dakšas".
Vai tas tevi neuztrauc?
Ne e.
Tiešām? -Tiešām tiešām.
O?
Vecīt, tu man patīc. Kā tevi sauc?
A..., Šreks.
Šreks?!
Vai tu zini kas man tevī patīk, Šrek?
Tevī ir tā saucamā: "Man vienalga, ko citi par mani domā" īpašība.
Man tas patīk, es to cienu, Šrek. Tu esi labais.
Uh, tu tik paskaties.
Kurš varētu dzīvot šitādā vietā
Tās būtu manas mājas.
O, tās ir burvīgas. Vienkārši brīniškīgas. Tu zinu, tu esi labs dekorators.
Tas ir neticami ko tu esi panācis ar tik pieticīgu budžetu.
Man patīk šis laukakmens. Tas ir jauks laukakmens.
Izskatās ka tu ne īpaši uznem cieminus, vai ne?
Man patīk vientulība.
Tu zini, man arī. Tā ir vēl viena lieta kas mums kopīga.
Man nepatīk ka kāds tev visu laiku maisās pa kājām. Tu centies vinam dot mājienu, bet vinš neiet prom.
un tad rodas lielais klusums visapkārt, zini, ja?
Vai varu pie tevis palikt? -Ko?
Vai varu pie tevis palikt, lūdzu.
nu protams! -Tiešām?
Nē. -Lūdzu! Es negribu tur vairs atgriezties.
Tu nezini kā ir ka tevi iesloga kā kaut kādu briesmoni.
Nūū..., varbūt zini. Bet tāpēc mums jāturas kopā!
Tev jālauj man palikt! Lūdzu! Lūdzu!
Labi, Labi.
-Bet tikai vienu nakti. -Fū, paldies!
A, ko tu... Nē!
Tas tik būs jautri. Mēs paliksim nomodā ilgi, un stāstīsim stāstus.
Un no rīta...
Es cepšu vafeles.
Kur es gulēšu?
Arā!
O, a, Nu ja jau tu tā saki. Zini, Es nepazīstu tevi, tu nepazīsti mani...
... nu tad jau laikam, ārā būs tā pareizākā vieta.
Nu tad es eju.
Ar labu nakti.
Man patīk šīs pusdurvis. Esmu vientulš ēzelītis ārā.
Sēžu viens pats ārā, man tā liekas.
Esmu vientulš, nav neviena man blakus.
-Man liekas ka es tev teicu palikt ārā. -Es jau esmu ārā.
Nu Džeims. Tas ir tālu no fermas, bet kāda tad mums ir izvēle?
Nav vispār...
Cik jauka gulta. -Nokēru!
Es atradu bišku sieru. Drankīga manta.
-Vai tas esi tu Gordon? -Kā tu to zināji?
Pietiek! Ko jūs darāt manā mājā?
O, nē, nē, nē... Mirušos nost no galda!
nu kur tad lai mēs vinu liekam. Gulta jau ir aiznemta.
Ko?
Es dzīvoju purvā. Esmu uzlicis zīmes. Esmu briesmīgs cilvēkēdājs!
Nu kas man ir jādara lai pabūtu mazliet vientulībā?
O, nē! Nē, nē!
Ko jūs darāt manā purvā?
Labi, pazūdat visi no šejienes. Pilnīgi visi. Nu kustieties! Nu uz priekšu, ejam.
Un Pasteidzieties.
Nē, nē, ne jau tur. Ne tur!
Hei neskaties uz mani. es vinus te neuzaicināju.
Vai dienin, neviens mūs te neuzaicināja. -Ko?
Mēs bijām spiesti te nākt. -Kā dēl?
Lorda Farkuada dēl. Vinš ar savu armiju pie tā vainīgs?
Nu labi.
Kurš zina kur to Farkuadu var atrast?
O es zinu! Es zinu kur vinš ir.
Vai vēl ir kāds, kas zina kur vinu atrast?
-No jums visiem? -Es. -Jebkurš?
O izvēlies mani, es zinu! Mani, mani.
Nu labi..
Uzmanību visām pasaku lietām!
Neiekārtojaties. Jūs te neesat gaidīti.
Pie tam. Es iešu satikt to Farkuadu tūlīt pat lai jūs visus dabūtu prom uz turieni no kurienes atnācāt.
Tu. Tu nāksi man līdz.
O kolosāli. Vecīt, man patīk to dzirdēt.
Šreks un ēzelītis, divi ietiepīgi draugi dodas pasaulē pēc taisnības. Tas man patīk.
Es atkal dodos celā. Dziedi man līdz Šrek! Es atkal dodos celā...
Ko es tev teicu par dziedāšanu?
-Vai varu svilpot? -Nē.
-Nu tad vismaz dungot? -Labi.
Pietiek. Vinš ir gatavs runāt.
Skrien, skrien, skrien ko kājas nes, bet nevari mani nokert.
Esmu piparkūku vīrinš
Tu esi briesmonis.
Šeit tu esi briesmonis.
Tu un visi tavi pasaku mēsli, ir saindējuši mani ideālo pasauli.
-Un tagad saki man! Kur ir visi pārējie? -Apēd mani.
Es centos būt godīgs pret jums, radījumiem. Un tagad mana pacietība ir izsmelta!
-Pasaki man! Vai arī es... -Nē, nē, tikai ne pogas.
Tikai ne glazūras podzinas.
Nu labi! Kurš vinus slēpj?
Labi, es tev pateikšu.
-Vai tu zini apalo vīru? -Apalo vīru?
-Apalo vīru. -Jā, es zinu apalo vīru.
Kurš dzīvo uz Praulī takas?
-Nu, vina ir apprecējusi apalo vīru. -Apalo vīru!
-Vina ir apprecējusi apalo vīru.
Mans kungs! Mēs to atradām.
Nu tad ko jūs gaidāt? Nesiet to iekšā.
Burvju spogulis.
Nesaki vinam neko!
Labsvakars.
Spogulīt spogulīt, saki man tā. Vai šī nav visideālākā karalvalsts no visām?
Nu, tehniski, tu nemaz neesi karalis.
A..., Telonij.
-Ko tu īsti teici. -Nu es ar to domāju ka...
... tu vēl neesi karalis.
Bet tu tāds vari klūt. Tev tikai jāapprec princese.
Turpini.
Nu tad, apsēdies un atbrīvojies, mans kungs,
jo ir laiks jums satikt šodien pieejamākās vecmeitas.
Un šeit vinas ir.
Vecmeita numur viens ir garīgi sagrauta slēpjoties no karalvalsts tālu tālu prom.
Vinai garšo suši un karstās caurules, jebkurā laikā.
Vinas hobiji ir ēst gatavošana un tīrīšana vinas launo māsu vietā.
Lūdzu sanemiet. .. Pelnruškīte.
Vecmeita numur divi ir meitene no fantāziju zemes.
Vēl ar vinu kopā dzīvo septini vīri, vinu nebūs viegli dabūt.
Tikai noskūpsti vinas mirušās lūpas un uzzini kāda sieva vina ir dzīva esot.
Uz priekšu. Sagaidiet. .. Snieg-baltīte.
Un pēdējā, bet ne sliktākā.
Vecmeita numur trīs ir ar ugunssarkaniem matiem un vina mīt pilī,
ko visapkārt apnem karsta lava un apsargā briesmīgs pūkis. Bet nelaujiet tam apdzēst jūsu mīlas liesmas.
Vina ir kā uzlādēta pistole kurai patīk Pinja Kaladas un izgērbties lietū.
Gaida jūsu izglābšanu, Princese Fiona.
Tātad, vai tā būs vecmeita numur viens? Vecmeita numur divi?
Vai vecmeita numur trīs?
-Divi... -Trīs! -Divi!
Viens. Ne, nē, nē.
Trīs. Izvēlieties numur trīs, mans kungs.
Labi, labi. Numur trīs.
Lord Farkuad. Jūs izvēlējāties... princesi Fionu.
Vina ir jauka. Fiona. Vina ir ideāla.
Viss kas man jādara, ir jāatrod kāds kas ietu...
Bet man laikam vajadzētu piebilst vienu lietinu kas notiek naktī...
-Es to darīšu! -Jā, bet pēc saulrieta...
Klusumu!
Es padarīšu šo princesi par manu karalieni.
Un Dulakam beidzot būs ideāls karalis!
Kaptein! Sapulcini savus labākos vīrus.
Mums būs turnīrs!
Te tas ir, šī ir tā vieta, tieši te, tas ir Dulaks.
Es taču tev teicu ka atradīšu.
Nu ko. Šī nu tā kā būtu Lorda Farkuada Pils.
Aha, tieši tā.
Kā tu domā vai vinš to nekompensē kaut kam.
Hei, hei pagaidi Šrek!
-Ei, tu! -Nē, nē!
Pagaidi mazliet.
Paklausies, es taču tevi netaisos apēst. Es tikai...
Baigi kluss.
Pārāk kluss.
Kur visi palikuši?
Hei paskaties uz šo.
O!
-Palaižam vēlreiz. -Nē. nē.
Nu labi. Tu esi taisnā celā uz to, lai tev sadotu pa dibenu.
Piedod par to.
Šim čempionam ir jāsanem atlīdzība, nē, nē...
...privilēgija iet un izglābt jauko princesi Fionu no uguni splaujošā pūka.
Ja kādu iemeslu dēl uzvarētājam tas neizdodas, tad nākamais ienem vina vietu.
Un tā tālāk, un tā jo projām.
Var gadīties ka daži no jums mirs, bet tas ir upuris ko esmu gatavs dot.
Aplausi.
Lai turnīrs sākas.
Kas tas tāds?
Uh, tas nu gan ir riebīgs.
Nū, tas nemaz nav jauki.
Tas taču ir tikai ezelīts.
Patiešām.
Kareivji! Jauns plāns. Tas kurš nogalinās cilvēkēdāju, būs uzvarētājs.
Un kā ar vinu.
O, hei. Nu ko jūs.
Vai mēs to nevaram nokārtot pie alus kausa?
Nē?
Nu tad labi.
Uz priekšu.
Hei Šrek! Lauj man, lauj man!
Krēsls! Iedod vinam ar krēslu!
Paldies. Liels paldies.
Es šeit tikai līdz ceturtdienai. Ko teiksi par šo!
Vai man dot pavēli?
Nē. Man ir labāka ideja.
Dulaka laudis. Dodu jums jauno uzvarētāju!
Koa?
Apsveicu, cilvēkēdāj.
Tu esi vinnējis godu doties lielā uzdevumā.
Uzdevumā? Es jau esmu uzdevumā.
Uzdevumā atbrīvot savu purvu!
-Tavu purvu? -Jā, manu purvu!
Kur tu sagrūdi visus tos pasaku radījumus.
Patiešām.
Labi cilvēkēdāj, noslēgsim darījumu.
Tu iziesi uzdevumu manā vietā un es tev atgriezīšu tavu purvu.
Tieši tādu kāds tas bija?
Līdz par pēdējam akmenim.
-Un iedobes? -Kā no jauna.
Kas tas par uzdevumu?
Labi, lauj man noskaidrot!
Mēs atradīsim pūki un izglābsim princesi tikai lai Farkuads tev atdotu purvu,
kurš tev nav jo to apsēduši kaut kādi kēmi
-Vai pareizi? -Vai zini?
Varbūt ka tomēr ir labs iemesls kāpēc ēzeliem nav jārunā.
Es nesaprotu Šrek. Kāpēc tu vienkārši viniem neparādīji kādu no saviem panēmieniem?
Zini tā, izraut vina kaulus, lai klūtu drošsirdīgs. Nu zini visus to cilvēkēdāju trikus.
O, zinu ko. Varbūt man nocirst visam ciematam galvas un salikt vinu galvas un pannas.
Panemt nazi, pārgriezt liesu un izdzert vinu iekšas.
Vai tas tev izklausās pienemami?
A, nē, ne gluži, nē.
Informācijai tev, cilvēkēdājiem piemīt daudz kas vairāk nekā visi domā.
-Piemēram. -Piemēram?
Labi, A-a-m, Cilvēkēdāji ir kā sīpoli.
-Tie smird? -Jā, nē.
-Ā, tie liek tev raidāt. -Nē.
Ā, kad tos atstāj saulē tad tie paliek brūni un tiem izaug mazi brūni matini?
Nē! Slāni! Sīpoliem ir slāni.
Cilvēkēdājiem ir slāni. Sīpoliem ir slāni.
Tu saprati? Mums abiem ir slāni.
Ak jums abiem ir slāni.
Zini ko, ne viesiem patīk sīpoli.
Kūka! Visiem patīk kūkas. Kūkām arī ir slāni.
Man vienalga kas visiem patīk.
Cilvēkēdāji nav kā kūkas.
Tu zini kas vēl visiem patīk? Paffe.
Vai esi kādreiz sastapis kādu kas teiktu: "Hei, panemsim kādu" un
otrs saka, man negaršo paffe. Paffe ir garšīgs.
Nē! Tu nervozais, uzbudinātais, nervu kamola gabals.
Cilvēkēdāji ir kā sīpoli. Stāsta beigas.
Visu gaišu. Tiksimies vēlāk.
Paffe varbūt ir visgaršīgākā no lietām visā pasaulē.
Zini ko, es domāju ka tu dod priekšroku aktivitātei.
Vai tev gadījumā nav salvete, vai kaut kas, jo es sāku kēzīties.
Tikai vārds paffe vien man lika siekaloties.
Kāpēc, Šrek, tu tā izdarīji?
Vecīt, tev vajadzētu brīdināt pirms lauz kaut ko nost.
Mana mute bija atvērta.
Tici man ēzelīt, ja tas būtu es, tad tu jau būtu pa galam.
Tas ir kalkakmens. Mēs jau tuvojamies.
Jā, kā tad, kalkakmens.
Nesāc man runāt te par kalkakmeni. Es ko saožu, un tas noteikti nav kalkakmens.
Un tie vispār nenāk no akmeniem.
Jā tas ir pietiekoši liels, bet tu tik paskaties kur ir tā atrašanās vieta.
Šrek, atceries kad tu teici ka sīpoliem un cilvēkēdājiem ir slāni?
O, jā.
Nu, man tev jāatzīstas. Ezeliem, nav slānu.
Mums ir tikai biezs apvalks.
Vienu mirklīti. Ezeliem nav apvalku.
-Tu zini ko es ar to domāju. -Nu tikai nesaki ka tu baidies no augstuma.
Nē, jūtos tikai mazliet neērti atrodoties uz tilta virs ugunsbumbu metošas lavas upes!
Liecies mierā ēzelīt, es esmu tepat tev blakus. Labi?
Emocionālam atbalstam.
Mēs to pārvarēsim kopā pa mazam solītim.
-Tiešām? -Tiešām tiešām.
Labi. Tagad es jūtos daudz labāk.
Tikai turpini kustēties uz priekšu un galvenais neskaties lejā.
Neskaties lejā, neskaties lejā.
Šrek! Es skatos lejā!
Es to nevaru. Tikai lauj man iet atpakal, lūdzu.
-Bet tu jau pusi esi nogājis. -Jā, bet es zinu ka tā puse ir droša.
Labi. Man nav laika šitam. Kāpies atpakal.
Šrek, nē, pagaidi.
Nevajag tā darīt!
O, Atvaino, kā darīt?
-Ak. Šitā? -Jā, tā!
Jā, jā. Tieši tā darīt. Darīt? OK.
-Nē, Šrek! -Es to daru.
Es miršu. Es miršu. Šrek, Es miršu.
Tā tik turpināt, ēzelīt
Kolosāli.
Nu kur tad ir tā uguni splaujošā sāpe sola attālumā?
Iekšā. Gaida kad vinu izglābs.
Es runāju par pūki, Šrek.
-Vai tev bail? -Nē, bet šš....
O, labi. Man arī ne.
Jo nav jau nekā slikta baidīties. Te ir..., kāds atbildīgs par šādu situāciju.
Nav vārdam vietas, tiešām bīstama situācija. Un te ir uguni splaujošs pūkis.
Noteikti vinš ir nekaunīgāks par govi vai ko tādu, bet vini ir baisi. Tu zini ko es ar to domāju.
Nu noteikti vinš ir smagāks par govi...
Ezelīt. Divas lietas. Sarunāts?
Muti, Ciet.
Un tagad ej uz turieni un paskaties vai tur nav kādas kāpnes.
Kāpnes? Es domāju mēs meklējam princesi.
Bet līdz princesei būs jātiem pa kāpnēm līdz augstākai istabai smailākajā tornī.
Kāpēc to domā, ka vina tur būs?
Vienreiz lasīju grāmatā.
Super. Tu tiec galā ar pūki, es tikšu galā ar kāpnēm.
Es atradīšu tās kāpnes un piespiedīšu pie sienas. Tieši tā.
Tām kāpnēm nebūs kur bēgt no manis.
Nelaimīgās kāpnēs
Nepinies ar mani. Esmu kāpņu pavēlnieks. Esmu kāpņu valdnieks.
Kā gribētos, lai kāpnes būtu tepat uz vietas, tad es tām pārkāptu.
Nu, vismaz mēs tagad zinām kur ir princese.
-Bet kur ir... -Pūkis!
Ezelīt, uzmanies!
Nokēru.
Uh, kādi tev ir asi zobi.
Es gribēju teikt, balti, spīdīgi zobi.
Tu droši vien to esi dzirdējis no visiem saviem ēdieniem, bet
bet tu droši vien lieto balinātāju, jo tev ir tika skaists smaids.
Vai es saožu svaigumu?
un tu zini kas vēl?
Tu esi pūkene. Nu, kā tad. Es gribēju teikt, protams ka pūkene,
jo tev piemīt sieviškais skaistums.
Kas tev noticis? Vai tev kas acī iekritis?
Zini es labprāt paliktu, bet zini esmu mazliet astmātisks un
es nemaz nezinu vai mums kaut kas var sanākt. Tu splautu ugunis un dūmus.
Šrek!
Nē, Šrek! Šrek!
-Celies! -Kas?
Vai tu esi princese Fiona?
Jā esmu.
Gaidot ka kāds drosmīgs kareivis nāks glābt mani.
Oh, tas ir jauki. Bet tagad ejam.
Bet pagaidi, kareivja kungs.
Šī ir mūsu pirmā tikšanās.
Vai tai nevajadzētu būt brīniškīgai, romantiskam mirklim?
Jā. Atvaino kundzīt, bet tagad nav laika.
Hei, ko tu dari? Tev vajadzētu mani no paņemt rokās,
izlēkt pa logu lejā pie sava uzticamā zirga
Tev bija daudz laika to izplānot, vai ne?
Aha.
Bet mums vajadzētu izdziedāt šo mirkli.
To varētu sacerēt man dzejoli.
Balādi, soneti, libretu, vai vienalga ko.
Es tā nedomāju.
Vai es vismaz varu uzzināt sava glābēja vārdu?
Šreks.
Nu ko, Šrek!
Es lūdzu lai tu pienem šo kā balvu no manis pateicībā.
Paldies.
-To nenovāci pūki? -Tas nav mans darba, Nāc šurp!
Bet tas nav pareizi. Tev jācīnās ar pūki
Tā visi kareivji darīja.
Jā, pirms tie pārvērtās par pelnu čupu.
Ne to es gribēju teikt.
Pagaidi. Kur tu ej? Izeja ir tur.
Nu, man taču jāglābj sava pēcpuse.
Kas tu tāds par kareivi?
Vienīgais.
... steigties attiecības.
Es neēsmu emocionāli gatavs tādām tik nopietnām saistībām.
Jā "nopietnām" ir vārds par ko runāju.
Hei, tas ir nevēlams fizisks kontakts.
Hei, ko tu dari?
Labi, labi, mazliet atkāpsimies un darīsim to lēnām.
Es gribēju teikt, ka mums vienam otru vajadzētu iepazīt labāk, nu zini ko es ar to domāju.
Mēs varētu būt vienkārši draugi varbūt vēstulu draugi
Hei nedari tā. Tā ir mana aste. Tā ir mana personīgā aste.
Un tu pašlaik mēgini man to notīrīt....
O, nē. Nē!
-Čau! -Vinš runā?! -Jā, un tikai ar īpašu panēmienu vinu var apklusināt.
Jūs abi. Tinaties uz izeju.
Es parūpēšos par pūki.
Skriiiieeennnn!
Tu to izdarīji. Tu mani izglābi.
Neticami, tu esi brīniškīgs. Tu esi ...
...mazliet netradicionāls jāatzīst, bet
darbībās esi varens un sirdī tīrs. Esmu pilnīga tava parādniece.
Un kā tad drošais kareivis bez sava cildenā zirga.
Ceru ka tu to dzirdēji. Vina nosauca mani par diženo zirgu.
Vina domā ka esmu zirgs.
Cīna ir uzvarēta. Tu vari nonemt brunucepuri labais kareivja kungs.
-Aa, nē. -Kāpēc ne?
Man ir brunu mati.
Lūdzu. Gribu ieskatīties sava glābēja sejā.
O, nē, tev nevajadzētu strīdēties.
Bet, kā tad tu mani noskūpstīsi?
Ko? Tā nebija ierakstīts darba līgumā.
-Varbūt tas ir atspirdzinājumam? -Nē. Tas ir liktenis.
Tev taču jāzina kā tas notiek.
Princese ieslēgta pils tornī. Tad drošsirdīgs kareivis vinu izglābj.
Un tie iemīl viens otru un dod viens otram mīlestības pilnu skūpstu.
Ar Šreku? Tu domā, paga...
...tu domā ka Šreks ir tava patiesā mīlestība?
Nū, jā.
Tu domā ka Šreks ir tava patiesā mīlestība.
Kas tur tik smieklīgs?
Nu teiksim tā, Es neēsmu tavs tips, labi?
Nu protams ka esi. Tu esi mans glābējs.
Un tagad nonem brunucepuri.
Paklausies. Es tiešām nedomāju ka tā ir laba ideja.
-Vienkārši nonem bruncepuri. -Nemaz netaisos.
-Nem nost! -Nē!
-Tūlīt! -Labi, tikai mieru.
Pēc jūsu pavēles jūsu augstība.
Tu esi cilvēkēdājs.
Un tu gaidīji apburošo princi.
Nu, godīgi sakot, jā.
O nē. Tas viss nav pareizi. Tev nebija jābūt cilvēkēdājam.
Princese, tevi glābt mani sūtīja Lords Farkuads skaidrs?
Vinš ir tas kurš grib tevi precēt.
Nu tad kāpēc vinš pats nenāca mani glābt?
Labs jautājums. Tev to vinam vajadzētu pajautāt, kad mēs tur nonāksim.
Bet mani ir jāizglābj manai patiesajai mīlestībai.
Nevis kaut kādam cilvēkēdājam un vina lopam.
Tik vien bija par zirgu.
Paklausies princese. Tu nepadari manu darbu vieglāku.
Nu atvaino, bet tavs darbs nav mana problēma.
Tu vari pateikt Lordam Farkuadam ka ja vinš grib mani pareizi izglābt,
es vinu gaidīšu tieši šajā vietā.
Paklau, es neēsmu neviena zinnesis, skaidrs?
-Es esmu sagādnieks. -Tu neuzdrīkstēsies.
-Ezelīt, tu nāc? -Liec mani zemē!
Jā, esmu tieši aiz tevis.
Liec mani zemē, vai arī atbildēsi par sekām.
Tu izturies necienīgi. Liec mani zemē.
Labi, lūk vēl viens jautājums. Teiksim ka sieviete iekērusies tevī, bet tev vina nepatīk,
Kā tu, neaizskarot vinas jūtas vinu atraidīsi?
Tikai ne pārāk izteiksmīgi. Kā tu to izdarīsi?
Vienkārši pasaki ka vina nav tava patiesā mīlestība.
Katrs zina kas notiek kad atrod...
Hei! Jo ātrāk tiksim līdz Dulakam jo labāk.
O, jā. Tev tur patiks, princese. Tur ir skaisti.
Un kāds tad ir mans līgavainis, lords Farkuads. Kāds vinš ir?
Nu, lauj man pateikt to šādi, princese.
Farkuada vīriešiem ir mazs augums.
O nē, Šrek. Tur ir tādi kas maz domā.
Beidziet. Beidziet, abi.
Ziniet, jums tikai skauž, ka jūs nespējat ne līdzināties tik varenam valdniekam kā Lords Farkuads.
Jā. Var būt ka tev ir taisnība. Bet tu rīt varēsi ar vinu pavaldīt kad satiksi
Rīt?
Vēl tik ilgi?
-Vai mums nevajadzētu uzcelt kādu nometni? -Nē. Tad ies vēl ilgāk.
Bet mežā ir laupītāji.
Tā, stop Šrek. Nometne noteikti izklausās labi.
Nu, liekaties mierā. Es esmu briesmīgāks par jebkuru šajā mežā.
Man jāatrod nometne tūlīt!
Hei, nāciet šurp.
Šrek, mēs jau nu varētu kaut ko labāku pameklēt. Nu šitā jau nu nav nemaz princesei piemērota.
Nē, nē, tai nav ne vainas. Tai tik mazliet vajag mājīgu pieskārienu.
Mājīgu pieskārienu? Kādu tad?
Durvis.
Nu, jaunskungi ar labu nakti.
Vai tu negribi lai atnāku tev vakara pasacinu pastāstīt, jo es...
Es teicu ar labu nakti!
Šrek! Ko tu dari?
Es tikai... , nu zini...
Liecies mierā, es tikai pajokoju.
Un tas, Metējs.
Vienīgais cilvēkēdājs, kas ir plāvis trīs kviešu laukus.
Protams. Jā.
Hei, vai tu vari arī manu nākotni pēc zvaigznēm noteikt?
Nu pēc zvaigznēm nevar noteikt nākotni, Ezelīt.
Tās stāsta notikumus. Skaties.
Tur ir Blodna, "Flatulente"
Vari minēt ar ko vina ir slavena.
Nu labi. Nu es zinu ka tu to visu izdomā.
Nē. Skaties. Tur ir grupa mednieku kas bēg no brieža.
Vecīt, tur nekā nav, tikai barinš mazu punktinu.
Zini ko, ēzelīt, dažreiz lietas ir daudz vairāk nekā tās izskatās.
Ai, aizmirsti.
Hei Šrek. Ko mēs darīsim, kad atgūsim mūsu purvu atpakal?
-Mūsu purvu? -Nu zini. Kad mēs būsim izdarījuši visu pēc princeses izglābšanas.
Mēs? Ezelīt, nav nekādu Mēs. Nav nekā Mūsu.
Esmu tikai es un mans purvs.
Un pirmais ko izdarīšu, uzbūvēšu desmit pēdu augstu sienu ap manu zemi.
Tu man dzili iedūri Šrek, tu man tikko loti dzili iedūri.
Zini ko es domāju? Visa tā sienu padarīšana ir lai kādu turētu no sevis pa gabalu.
Nē, tu tā domā?
-Vai tu ko slēp? -Liecies mierā, ēzelīt.
A, tās ir atkal tās sīpolu lietinas, ne?
Nē. Tās ir "liec mani mierā" lietinas.
-Kāpēc tu par to negribi runāt? -Kāpēc tu par to gribi runāt?
-Tad kāpēc nu uzvairies? -Es neizvairos -Tu izvairies.
-Ezelīt, es tevi brīdinu. -Nu kā tu izvairies? Pasaki man , Šrek. No kā?
No visiem, skaidrs?
-Nu tad beidzot mēs kaut kur nonācām. -Oh, nu Dieva dēl.
Hei, kāda ir tava problēma Šrek? Kas tev ir pret visu pasauli?
Paklau. Ne man ir problēmas ar pasauli, skaidrs?
Izskatās ka pasaulei ir problēmas ar mani.
Laudis tikai paskatās uz mani un jau kliedz: AAA... Palīgā! Bēgam!
Liels pretīgs cilvēkēdājs.
Vini tiesā mani pirms vispār iepazinuši.
Tāpēc es labāk turos viens.
Zini ko? Kad mēs satikāmies, es nedomāju ka tu esi liels, pretīgs cilvēkēdājs.
Jā, es zinu.
Tā, a... Vai tur augšā ir kādi ēzeli arī?
Nu tur ir Kabijs. Mazinš un kaitinošs.
O, jā jā redzu. Liels un spīdošs, pretī. Nu tas tieši priekšā?
Tas ir mēness.
Vēlreiz. Parādi man vēlreiz.
Spogulīt, spogulīt, parādi man vinu. Parādi man princesi.
Ideāli.
Jā. Tu zini man tas patīk. Nu uz priekšu mazā...
-Ezelīt, celies. -Ko? -Celies.
Labrīt. Vai jums garšo olas?
-Labrīt, princesīt. -Kādā sakarā tad tas viss?
Nu zini, mēs tā vakar nelāgi sākām un es gribēju izlīgt.
Lai nu kā, bet tu tomēr mani izglābi.
Paldies.
Nu, ēdiet nost. Mums priekšā liela diena.
-Šrek! -Kas? Tas ir kompliments.
Labāk ārā nekā iekšā es vienmēr saku.
Bet tā nepieklājas uzvesties princese klātbūtnē.
-Paldies. -Vina ir tik pat nejauka, kā tu.
Zini ko. Tu neesi gluži tāda kā gaidīju.
Nu, varbūt tev nevajadzētu spriest par cilvēku pirms neesi iepazinis.
Princese!
Ko tu dari?
Nebaidies mana dārgā, jo esmu tavs glābējs, un es tevi glābju no šī zalā...briesmona.
Hei! Tā ir mana princese. Ej atrodi sev pats.
Lūdzu, briesmoni. Vai tu neredzi, ka esmu mazliet aiznemts?
Paklausies vecīt. Es nezinu ko tu no sevis iedomājies...
Nu protams. Cik gan es esmu rupjš.
Lūdzu, lauj man ar sevi iepazīstināt. O jautrie vīri!
Vecīt, tas bija tik kaitinoši.
Ak tu mazais...
Iesim?
Opalā
Vao, paga paga. Nu kurienes tad tas nāca?
-Kas? -Tas. Tur atpakal. Tas bija neticami.
Kur tad tu to iemācījies?
Nu, kad tu dzīvo viens, daudz ko iemācies gadījumos ja tev ...
Tev bulta ir dibenā.
Ko? O, nu tu tik paskaties.
O, nē... Tā ir mana vaina. Man tik loti žēl.
-Kas noticis? -Šreks ievainots. -Šreks ievainots? Šreks ievainots!
-O, nē. Šreks mirs. -Ezelīt, ar mani viss ir kārtībā.
Tu to nevari man nodarīt, Šrek. Esmu par jaunu lai tu mirtu.
Turi kājas taisnas. Pavel galvu augšā.
-Vai kāds zina kā ar to tikt galā... -Ezelīt! Nomierinies.
Ja gribi Šrekam palīdzēt, tad ej mežā un atrod zilu puķi ar sarkanu kātu.
Zila puke, sarkans kāts. Labi, esmu celā. Zila puke sarkans kāts. Zila puke sarkans kāts.
Nemirsti Šrek, un ja redzi garu tuneli tad turies prom no gaismas!
-Ezelīt! -Ak, jā. Pareizi. Zila puke, sarkans kāts.
-Priekš kam tā puke? -Lai tiktu valā no ēzelīša.
Tagad stāvi mierīgi un es raušu to lietu ārā.
-Hei! Mierīgi ar to raušanu. -Atvaino, bet tam ir jānāk ārā.
Nē, nē. Tikai maigi. Tu visu dari pretēji...
-Nekusties. -Labi, paklau. Apstājies. -Vai tu... Labi.
Ko tad tu ierosini mums darīt?
Zila puke, sarkans kāts. Zila puke, sarkans kāts. Zila puke, sarkans kāts.
Tas būtu daudz vieglāk, ja es redzētu krāsas.
Zila puke, sarkans kāts. Zila puke, sarkans kāts.
Turies Šrek. Es nāku!
Nav labi.
Labi, labi, tas jau tūlīt nāks ārā. Jau tūlīt.
Nekas nenotika.
Mēs tikai...
Paklau, ja vēlaties pabūt vienatnē, jums tikai jāpalūdz, skaidrs?
Ai, liecies mierā. Tā jau nu ir pēdējā doma kas iešautos man prātā.
Princese tikai. .. Au!
Hei, kas tas ir? Tas ir...
Tur tas ir, princesīt.
-Tava nākotne tev gaida. -Tas ir Dulaks?
Jā. Zini. Šreks domā ka Lords Farkuads kompensē kaut ko, bet tas ko vinam patiesi vajag ir... Au
Liekas ka mums labāk turpināt celu.
Protams, bet Šrek...
-Es uztraucos par ēzelīti. -Ko?
Es gribēju teikt. Paskaties uz vinu. Vinš neizskatās labi.
-Par ko tu runā? Ar mani viss ir kārtībā. -Jā, tā vini visi saka.
Un nākamais ko zini ir ka esi uz muguras.
-Beigts! -Tu zini, tev taisnība. Tu izskaties briesmīgi.
-Vai negribi apsēsties? -Zini, es tev uzvārīšu tēju.
Nu, es negribu neko teikt bet
man ir tādas sāpes kaklā. Un kad pagriežu kaklu tā, skaties. Au, redzi?
-Kurš ir izsalcis. Es sameklēšu ko ēdamu. -Es sameklēšu malku.
Hei, kur jūs visi ejat? Es nejūtu savus īkškus. Man nemaz nav īkšku!!!
Man liekas ka man vajag apskāvienu.
Šitas ir garšīgs. Šitas ir tiešām loti garšīgs.
-Kas tas ir? -Cepta žurka.
-Rotišeras stilā. -Bez jokiem.
-O, tas ir loti garšīgs. -Nu, tās arī ir garšīgas sautētas.
Es negribu lielīties, bet es gatavoju, labāku žurku sautējumu.
Škiet ka rīt es pusdienošu mazliet savādāk.
Varbūt tu kādreiz varētu nākt mani apciemot purvā.
Es tev pagatavošu ēdienu visos savos veidos.
Purva cepumu, ziepju zivi, acu pīrāgu. Tikai pasaki.
Man tas patiktu.
-Ak... , princese? -Jā, Šrek?
Es .... Es tikai gudroju.
Vai tu... a...
Vai tu to ēdīsi?
Vai tas nav romantiski. Tu tik paskaties uz saulrietu.
Saulriets?! O, nē. Ir jau vēls. Ir loti vēls.
-Ko? -Paga. Es saprotu kas par lietu.
Tu baidies no tumsas. Vai ne?
Jā, jā. Tieši tā. Esmu šausmās. Zini, es labāk iešu iekšā.
Bet nesatraucies tik loti, princesīt. Es arī kādreiz baidījos no tumsas.
Līdz pat... Ai nē paga. Es vēl ar vien baidos no tumsas.
-Ar labu nakti. -Ar labu nakti.
Aaa. Tagad es tiešām saprotu kas te notiek.
Par ko tu runā?
Zini, es pat negribu par to dzirdēt. Paklau, es esmu dzīvnieks un man ir instinkti.
Un es zinu ka jūs abi rokaties viens ap otru. Es to jūtu.
O, tu esi traks. Es tikai vinu vedu pie Farkuada.
Nu tak liecies mierā, Šrek. Celies augšā un sajūti mīlas smaržu.
Vienkārši aizej un pasaki vinai ko jūti.
Tur nav ko stāstīt. Pie tam, pat ja es pateiktu vinai ka... nu tu zini.
Es nesaku ka es ..., jo es nemaz.
Vina ir princese un es...
...cilvēkēdājs.
Jā, cilvēkēdājs.
-Hei, kur tu ej? -Savākt vēl malku.
Princese. Princese Fiona?
Princese, kur tu esi?
Princese?
Te ir loti spocīgi un mēs spēlējam mazas spēlītes.
-Nē, nē. -Palīgā! Šrek! Šrek!
-Nē. -Šrek! -Viss kārtībā, viss kārtībā.
-Ko tu izdarīji ar princesi? -Ezelīt, šššš. Es esmu princese.
-Tā esmu es, šajā kermenī. -Ak Dievs. Tu apēdi princesi.
-Vai tu mani dzirdi? -Ezelīt!
Klausies, turpini elpot. Es tevi no turienes dabūšu ārā!
Šrek! Šrek! Šrek!
Tā esmu es.
Princese? Kas ar tevi notika?
Tu esi... citādāka.
-Esmu nesmuka, skaidrs? -Jā.
Vai tu ko nelāgu apēdi? Jo es teicu Šrekam ka žurkas nebija tā labākā ideja.
-Tas tāpēc ka apēdi ko sliktu, vai ne. -Nē. Es tāda esmu kopš sevi atceros.
Ko tu ar to domā? Nu es taču tevi vēl nekad tādu nebiju redzējis.
Tas notiek tikai kad saule noriet.
Dienu pēc dienas. Tā turpināsies līdz tu atradīsi savu mīlestību un vinš tevi noskūpstīs.
Tad mīlestībā tu ieņemsi patieso izskatu
-O, tas ir skaisti, es nezināju ka tu raksti poēmas. -Tas ir lāsts.
Kad biju maza meitene, ragana man uzlika lāstu.
Katru nakti es pārvēršos par šādu, atbaidošu briesmoni.
Mani ielika tornī lai gaidu to dienu kas patiesā mīlestība mani izglābs.
Tāpēc man jāapprec Lords Farkuads rīt, pirms vinš mani ierauga šādu?
Labi, labi. Nomierinies. Paklau, viss jau nav tik slikti cik izskatās. Tu jau neesi nemaz tik nesmuka.
Labi, labi, es nemelošu, tu esi nesmuka. Bet tikai naktī.
Šreks ir nesmuks visu laiku.
Bet ēzelīt, es esmu princese. Un šādi jau nu princesei nav jāizskatās.
Princesīt. Kā būtu ja tu neapprecētu Farkuadu?
Man tas jādara. Tikai patiesas mīlestības pilns Skūpsts var nonemt lāstu.
Bet tu zini, tu izskaties pēc cilvēkēdājas.
un Šreks... Nu jums ir daudz kas kopīgs.
Šreks?
Princesīt, Es .... Kā iet, pirmām kārtām? Labi? Man arī labi. Ar mani viss kārtībā.
Es ieraudzīju šo puki un domāju par tevi, jo tā ir skaista.
Un, nu, man tā īpaši nepatīk, bet domāju ka tev varētu patikt, jo tu esi skaista.
Bet tu man patīc jebkurā gadījumā. A....
Man ir nepatikšanas. Labi, uz priekšu.
Kurš gan spētu mīlēt kaut ko tik nesmuku un atbaidošu? Princese un nesmukais neder kopā.
Tāpēc es te nevaru palikt kopā ar Šreku, bet vienīgā iespēja dzīvot laimīgu dzīvi ir apprecēt savu īsto mīlestību.
Vai tu neredzi, ēzelīt? Tā tam vienkārši ir jābūt.
Tā ir vienīgā iespēja nonemt lāstu.
Nu tad vismaz tev jāizstāsta Šrekam patiesība.
Nē, nē. Tu nedrīksti ne vārdinu bilst. Neviens nekad to nedrīkst to uzzināt.
Kāds labums ir slēpt kaut ko no otra? Tev nedrīkst būt noslēpumi.
Apsoli ka neteiksi. Apsoli!
Labi, labi. Es vinam neteikšu, bet tev gan vajadzētu.
Zini ko, pirms viss ir galā, man vajadzēs čupu visādu terapiju.
Skaties, man acs raustās.
Pateikšu, neteikšu.
Pateikšu!
Šrek! Šrek! Man ir kas sakāms tev...
Šrek. Vai ar tevi viss kārtībā?
Ideāli. Labāk nemēdz būt.
Es... Man tev kas jāsaka.
Tev nekas nav jāsaka. Es pagājuša naktī pietiekoši dzirdēju.
-Tu dzirdēji ko teicu? -Katru vārdu.
Es cerēju ka sapratīsi?
O, jā, es saprotu! Kā jau tu teici, kurš spētu mīlēt tādu atbaidošu radījumu!
-Es domāju ka tas tev ko nozīmē. -Jā, tas tiešām tā ir.
A, tieši laikā. Princese. Es tev kaut ko atvedu.
Ko esmu palaidis garām? Ko palaidu garām?
-Princese Fiona. -Kā apsolīts. Tagad tiec galā.
Loti labi, cilvēkēdāj. Dokuments tavam purvam. Iztīrīts, kā vienojāmies. Nem to un ej.
Pirms esmu pārdomājis.
Piedod princesīt, ka pārsteidzu tevi, bet pārsteidzi arī mani.
Jo līdz šim tādu skaistumu nebiju redzējis.
-Esmu lords Farkuads. -Lords Farkuads?
O, nē, nē... atvaino mans kungs tik īsi izsakos ... sveiki.
Vai! Tas ir tik jauki. Tev nav jārāda labas manieres cilvēkēdājam.
-Nav jau tā ka vinam nav jūtu. -Nē. Jums taisnība. Vinam nav.
Princese Fiona, brīniškīgā, nevainojamā Fiona,
Lūdzu jūsu roku. Vai būsi ideāla līgava ideālam līgavainim?
Lord Farkuad, Esmu ar mieru. Nekas nespētu...
Brīniškīgi! Sākšu plānot rītdienas kāzas...
Nē! Es domāju, es. .. Kāpēc gaidīt?
Apprecēsimies šodien. Pirms saulrieta.
O, griboši gan mēs esam? Tev taisnība. Jo ātrāk jo labāk.
Tagad ir tik daudz ko darīt.
Jāsagatavo kamera, kūka, grupa, viesi... Kaptein! Sapulciniet kaut kādus viesus.
Paliec sveiks cilvēkēdāj.
Šrek, ko tu dari? Tu lauj vinai aiziet.
-Jā, un tad. -Šrek. Ir kaut kas ko tu par vinu nezini.
-Es ar vinu pagājušo nakti runāju. Vina ir... -Jā, es zinu ko jūs runājāt pagājušā naktī.
Tu gan esi labs draugs, ne? Un ja jau jūs esat tik labi draugi, kāpēc tad tu neseko vinai?
-Šrek. Es gribu iet ar tevi. -Vai tad es tev neteicu?
Tu nenāksi ar mani. Es dzīvoju viens. Mans purvs, es un vairāk neviens!
Saprati? Neviens! Jo īpaši nožēlojami, kaitinoši, runājoši ēzeli!
-Bet. Es domāju... -Jā. Zini ko? Tu nepareizi domāji.
Šrek.
Ezelīt?
Ko tu te dari?
Es tā domāju tu taču atpazītu sētu, ja tādu ieraudzītu.
Nu, jā. Bet sētai jābūt ap manu purvu. Nevis cauri tam.
Tas ir apkārt tavai pusei. Redzi? Tā ir tava puse un šī ir mana puse.
Ak tava puse?
Jā, mana puse. Es tev palīdzēju izglābt princesi.
Es izdarīju pusi darba. Es dabūju pusi laupījuma. Padod man to akmeni, kas izskatās pēc tavas galvas
-Lasies prom! -Nē. Tu lasies!
-Tas ir mans purvs. -Mūsu purvs.
-Laid valā, ēzeli! -Tu laid valā!
-Tarkšķis tāds. -Smirdīgais cilvēkēdājs.
Jauki!
Hei, hei, nāc atpakal. Es ar tevi vēl neēsmu beidzis.
-Bet es ar tevi gan esmu! -Zini ko. Tu vienmēr tikai es, es, es.
Uzmini kas? Tagad ir mana kārta!
Tā kā aizveries un pievērs uzmanību!
Tu mani izrīko, apvaino, un tu necieni neko ko daru!
Tu vienmēr mani atgrūd, vai stum prom.
Patiešām? Nu tad, ja jau es tik slikti pret tevi izturos, kāpēc tad tu atgriezies?
Tāpēc ka draugi tā dara. Tie piedod viens otram!
Tiešām?. Jā. Tev taisnība, ēzelīt. Es tev piedodu, ka mani nodevi!
Tu tā esi ieracies savos slānos, sīpolu puisīt. Tu pats baidies no savām jūtām.
-Ej prom. -Redzi? Tu atkal to dari, tāpat kā princesei Fionai.
Un tu vinai visu laiku patiki. Varbūt pat vina mīlēja tevi.
Mīlēja mani? Vina teica ka esmu nesmuks! Pretīgs radījums.
-Es dzirdēju jūs abus runājam. -Vina to neteica par tevi. Vina to teica par ...
...kādu citu.
Vina to neteica par mani? Nu tad par ko vina tā teica?
Nekā nebija, es neko neteikšu. Tu jau manī neklausies, ja? Tā ir?
-Ezelīt. -Nē!
Labi. Nu piedod!
Man tiešām loti žēl.
Laikam jau es tomēr esmu vien liels dumjš nesmuks cilvēkēdājs.
Vai tu man spēsi piedot?
-Hei, tāpēc jau draugi ir, vai ne? -Kā tad.
-Draugi? -Draugi.
Nu tā! Ko tad Fiona teica par mani?
Kāpēc tu man to prasi? Kāpēc tev to nepaprasīt vinai.
Kāzas! Mēs nekad nepaspēsim!
Nekad nešaubies! Ja ir vēlēšanās vienmēr būs izeja.
Un man tāda ir.
Ezelīt?
-Laikam tas ir kaut kāds magnētisma paveids. -O, nāc šurp, tu.
Labi, jau labi. Tikai nesāc. Nevienam nepatīk bučas.
Nu labi, opā. Turies cieši.
Man tik nav bijusi iespēja uzstādīt drošības jostas.
Dulaka laudis. Esam sapulcējušies lai būtu par lieciniekiem mūsu jaunā karala...
Atvaino. Vai tu nevarētu izlaist "Jā" vārdus?
Uz priekšu.
Ej un izklaidējies, ja man tevi savajadzēsies es tik pasvilpšu. Kā tev tas?
Šrek, pagaidi brītinu. Tu taču gribi to izdarīt pareizi, vai ne?
-Par ko tu runā? -Tas ir teikums, tas teikums kuru tev jāsagaida.
Priesteris teiks: "Ja kāds iebilst lai piecelas, vai klusē uz mūžiem".
Un tad tu teiksi "Es iebilstu".
-Man tam nav laika. -Paga, paga. Ko tu dari? Paklausies manī!
Tu mīli šo sievieti, vai ne?
-Jā. -Tu gribi vinu apskaut!
-Jā. -Apmīlot! -Jā!
Tad tev jāpamēgina mazliet maigas mīlestības.
-Mazulītēm patīk tie romantiskie mēsli. -Nu labi. Pietiek. Kad vinš teiks to teikumu?
Mums tas jāpārbauda.
Un tā ar varu ko devis man...
Ko tu redzi?
-Un es jūs pasludinu... -Nu jau viss notiek!
-...vinš jau to pateica. -O, Dieva dēl.
Es iebilstu!
Šrek?
Nu ko vinš te vēl grib?
Sveiki visi. Jauki pavadāt laiku, vai ne?
Man patīk Dulaks pirmām kārtām. Loti tīrs.
-Ko tu te dari? -Patiešām ir nepieklājīgi dzīvot ja nevienam tu neesi vajadzīgs.
Bet ierasties neaicinātam uz kāzām...
-Fiona! Man ar tevi jārunā. -Ak, tagad tu gribi runāt?
Nu jau tā kā būtu mazliet par vēlu tam. Ja tu mani atvainotu.
-Bet tu nedrīksti vinu apprecēt! -Un kāpēc gan ne?
Jo, jo vinš tevi prec tikai lai klūtu par karali.
-Mulkības! Fiona, neklausies vinā. -Vinš nav tava patiesā mīlestība.
-Ko tad tu zini par patiesu mīlestību? -Nū, es ...Es esmu...
Ak, vai nav jauki.
Cilvēkēdājs iemīlējies princesē.
Smieties.
Šrek. Vai tā ir taisnība?
Vai nav vienalga. Tas ir absurds. Fiona, mana mīla, mums jāskūpstās jau dzīvotu laimīgi. Skūpsti mani!
Nakti pēc naktis, dienu pēc dienas.
Es jau agrāk gribēju tev to parādīt.
Nu tas visu izskaidro.
Fui. Tas ir pretīgi. Sargi, sargi. Es pavēlu aizvākt vinus no manām acīm.
-Tūlīt! Nemiet ciet! Nemiet ciet, abus! -Nē!
Šīs laulības ir notikušas, un tas mani padara par karali. Redzi? Redzi?
-Šrek! -Nē.
-Nestāviet jūs suni. -Nestāviet man celā.
Nē! Šrek!
-Un par manu sievu. -Fiona!
Es tevi ieslēgšu atpakal tornī līdz mūža galam!
Es pavēlu. Man ir potenciāls. Man būs...
Viss kārtībā, nevienam nekustēties! Man te ir pūkis un es nebaidīšos vinu izmantot.
Esmu ēzelītis smailē!
Svinam kāzas. Vini nekad nebeigs, vai ne?
Uz priekšu, Šrek.
-Fiona? -Jā, Šrek?
Es tevi mīlu.
Tiešām?
Tiešām, tiešām.
Es tevi arī mīlu.
Un mīlestībā tu ieņemsi īsto formu
Fiona?
Ar tevi viss kārtībā?
Jā. Bet es nesaprotu.
Man bija jāklūst skaistai.
Bet tu jau esi skaista.
Es cerēju ka šīs būs laimīgās beigas.
Lai Dievs jūs visus svētī.
Beigas.
Tulkojis un titrus rakstījis Dj Bacon. Viss sagatavots HexaSound studijā
Dj Bacon http://djbacon.times.lv