Jeg hater denne delen. Du er her ennå, men jeg vet du drar, og det hater jeg.
Jeg ringer deg, vesla.
Ikke ert meg.
Jeg savner deg sånn når du er borte.
Jeg savner deg også, vesla.
Sist sa Streck at hvis jeg maste om deg i et eneste minutt til, -
- ville han tuppe meg på rompa ut av romskipet.
Si til Streck at rompa di tilhører meg og at han skal ligge unna den.
Ja vel.
Klassen min vil ha besøk av deg når du kommer tilbake.
Jeg kan vel få til et besøk, hvis du er snill.
Hvor snill?
Liker du frukt?
Ja.
Kom her litt.
Kom her.
Er ikke det en fin fersken?
-Er den til meg? -En fersken til deg.
Victory, dette er kontrolltårnet. Alle systemer er klare til nedtelling.
Mannskapetpå Victory har fått klarsignal til å gå i bane rundtjorda.
Mannskapet er i god form og alle systemer fungerer.
3.
2.
1.
0 og utskyting.
Vi har lettet fra utskytningsrampen.
Victory, dere kan ta styringen.
Dette er Victory. Vi tar styringen. Det er en fin dag å fly på, Houston.
Alle systemer fungerer.
Ananas.
-Hva har de i Kansas? -Mais.
Ja, mais.
Og hva har de i Georgia?
-Fersken. -Meget bra.
-Og hva har vi her i Florida? -Appelsiner.
-Og romskip. -Ja, Calvin. Og romskip.
-Mrs Armacost, telefon til deg. -Takk, Brian.
Slå opp på side sju. Og vær stille.
-Mrs Armacost? -Ja, dette er Jillian Armacost.
Dette er NASA Communications. Vi har mannen din til deg.
Vær så god, kaptein.
-Jillian? -Spencer?
-Jeg sajeg skulle ringe. Utrolig, hva? -Ja, utrolig.
-Jill? -Ja?
Hva har du på deg?
Bare si det, ingen hørerpå.
Det stemmer ikke helt. Med Houston og JPL er det 300 personerpå linja nå.
-Det er en fin dag der nede, hva? -Nydelig.
Kan du se ut, Jill?
Ja.
15 sekunder, kaptein.
Jeg er rett over deg. Ser du opp?
10 sekunder.
-Jeg vil at du skal smile til meg. -Det gjør jeg alt.
Ringte han deg fra ytre rom?
Fra bane rundt jorda, så han ringte fra rommet, ja.
Stanley ringer meg ikke fra snackbaren engang og du får telefon fra rommet.
Eller fra bane rundt jorda. Du har skutt blink, Jill.
Vi vokste opp i samme hus. Du fikk en astronaut og jeg treffer bare -
- forskjellige varianter av gubber som spyr på seg.
-Han er vel flink til de små tingene også. -Hvilke små ting?
-De små tingene som betyr så mye. -Det er sant.
Menn er som parkeringsplasser.
Alle de gode er opptatt og de ledige er handicappede.
Hva er det?
Ekstra nyhetssending
Spencer.
Nan, noe har hendt.
Fortsett å søke.
Mrs Armacost, Sherman Reese, NASA. Det gjelder mannen din.
-Hva har hendt? -Bli med oss. Vi har en bil...
-Det er noe med Spencer! -Kaptein Strecks kone er der alt.
Tilstanden til Armacost, Streck og resten av mannskapet er foreløpig ukjent.
-Er mannen min død? -Jeg vet ingen ting.
-Er mannen min død? -Jeg vet ikke.
Så ta meg med til noen som vet.
-Han er død. Jeg vet han er død. -Nei, de er ikke døde.
-Hva har de fortalt deg? -De vil ikke si noen ting.
Mrs Streck, mrs Armacost, mennene deres er i live.
Takk og pris.
De er tilbake i romskipet og vi skal hente dem hjem straks.
-Hva skjedde der oppe? -Mennene deres var ute av romskipet -
- for å reparere satellitten. Det skjedde en eksplosjon.
Vi mistet kontakten med begge astronautene i to minutter.
Dere mistet kontakten? Hva mener du?
Etter eksplosjonen drev de bak romferja.
Vi måtte sende den i 180 graders bue for å hente dem.
Var de helt alene?
De er i romferja igjen nå, og vi skal få dem tilbake hit snarest mulig.
Reese blir sammen med dere til vi kan bringe dere til dem.
De var helt alene der ute, Jillian.
Så så.
De er i live.
På denne ser dere når romferja lander. Skal jeg ordne med forbindelse?
Jeg ordner med forbindelse.
25 sekunder til landing.
Fortsett nedstigning.
Vinden er minimal.
Hastighet 2600 LPB.
235 knop. 20 sek til landing - 220 fot.
8 - 215. 5 - 210. 2 - 200.
n fot. Dette er Victory. Vi er nede.
Han puster selv. Pulsen er normal. Ingen ting tyder på hjerneskade.
Det bør bare være et tidsspørsmål før han kommer til bevissthet.
-Så han blir helt bra? -Absolutt.
-Hva med Alex? -Kaptein Streck er eldre enn din mann.
Det ble en stor belastning for hjertet hans.
Natalie.
Jillian.
Hei du.
Jeg har savnet deg sånn.
-Hvordan er det med deg? -Bare bra.
Ja, jeg føler meg bra.
Jeg må pisse.
-Jeg må pisse. -Skal se hva jeg kan gjøre.
Hvor er Alex?
Er alt bra med ham?
Spencer?
Spencer, hva er det?
Kjente du det?
-Herregud, hva er det?! -Kjære, jeg er her!
Hva kan jeg gjøre?
Hjelp ham!
Han er fremdeles på null. Ingen ting.
-Lader 300. -Klart.
Vi har ham.
Vent med respiratoren.
Vær klar med Dopamin. La oss ta en EKG.
Hva sa du?
Jeg sa til den feite, hamburgeretende jævelen at vi ble helter -
- bare fordi han kuttet budsjettet så vi måtte ut til en satellitt som eksploderte.
Å ja? Hva skjedde så?
Han sa ingen hadde snakket slik til ham. Jeg sa jeg ga blanke faen i det.
Og at om han ringte meg igjen, skulle jeg oppsøke ham, dra ned buksa på ham -
- og gi ham en real omgang ris framfor kona og barna hans.
-Meget diskré. -Jeg syns det.
-Si hva du egentlig sa til presidenten. -Jeg takket for at han ringte.
Så spurte jeg hva han hadde på seg.
Han begynte å puste tungt, laget rare lyder og la på. Hva betydde det?
-Kanskje han ikke tente på deg. -Nei. Hvorfor fikk ikke jeg ballonger?
-Fordi du fikk sukkertøy. -Jeg fikk ikke sukkertøy.
Snakker han om det?
Har Spencer sagt hva som skjedde? Hvordan det var da de var alene?
Det ordner seg.
De er tilbake.
Han snakker ikke om det? lkke Alex heller.
-Han nevner det aldri med et ord. -Klandrer du dem?
-De døde nesten i de to minuttene. -Men de gjorde det ikke.
Men de gjorde det nesten.
Å gjennomgå sånt sammen, vende tilbake og aldri snakke om det, det er rart.
Natalie, det er over.
Kjære...
Jeg vet dette må være tungt for deg også.
Det skremmer meg at de oppfører seg som om det aldri skjedde.
-Her. -Takk, kaptein.
Vet du hva?
Jeg slutter i tjenesten.
-På grunn av det som skjedde? -Nei, fordi jeg er ferdig der oppe.
Jeg fikk et tilbud fra en flyprodusent. En lederstilling.
Masse penger. En haug med penger.
Hva vet du om ledelse? Du er flyger, Spencer.
Nei, jeg er en ekte amerikansk helt.
Det sa selveste USAs president.
Det er åpenbart bra for forretningene å ha en amerikansk helt på lønnslista.
Bakdelen er -
- at firmaets hovedkvarter -
- Iigger i New York City.
Nå tuller du vel? New York?
Du kan ikke fordra New York. Der er for mye folk, vet du.
Vi har et liv her, Spencer.
Jobben min, vennene våre, alt.
Så hva sier du? Blir du med?
Vil du flytte til New York med meg?
Du har alltid stilt opp for meg.
Jeg vil stille opp for deg.
La oss dra til New York.
Vi vil savne deg
Ja, Paula.
Ser mannen din Gud når han er i rommet?
Ser han romvesener? Har han med laservåpen i tilfelle?
Jeg hadde tatt med to laservåpen. Et lite i lomma og et lasergevær.
Har mannen din lasergevær? Tar han det med hjem? Virker det på jorda også?
Vet du hva, Calvin? Jeg vil savne deg.
Spencer!
Alex!
Vennen.
Jeg har en kort kunngjøring, deretter tar vi spørsmålene.
Kaptein Alex Streck døde i går kveld kl 20.55.
Dødsårsaken var slag. Det legene kaller en kraftig hjerneblødning.
Alex bidro med langt mer enn sin ekspertise. Han vil bli dypt savnet.
Det vil bli holdt en privat begravelse.
-Er kaptein Armacost i noen fare? -Det svarer dr Petrada på.
Armacost har gjennomgått en rekke undersøkelser og prøver.
Vi mener han ikke er i større fare enn oss andre.
Jeg er her borte, vesla.
Er alt bra med deg?
-Hvor er Natalie? -Der inne. Hun har spurt etter deg.
Jeg ser deg om en stund.
Natalie?
De snakket til ham hver natt.
Hele tida.
Jeg klarte ikke å forstå dem.
Hvem snakket til ham, Natalie?
De gjorde.
De gjorde, Jillian.
Han skjuler seg inni meg.
Jeg takker for omtanken, Reese, men jeg er blitt stukket med nok sprøyter.
-Dine overordnede sa jeg er frisk. -Ja. Det er antakelig ingen ting, men...
-Vet sjefene dine at du vil gjøre dette? -Nei.
Å Gud!
Herregud!
Jeg skal tipse deg om steder å shoppe. Kjolen er søt, men ikke helt på moten.
Når de spenner deg fast, flytter alle med litt vett i skallen seg fem km unna.
Du kjenner første kicket når hovedmotoren tenner.
Men når rakettmotorene slår inn, -
- da skjønner du at du er på vei et sted skikkelig fort.
Riktig.
Før viet jeg meg til aids, men nå er det sult.
-Jeg underviser. -Ved universitetet?
-Nei, andre klasse. -Sa du at du underviser andre klasse?
Hei, Ambrose. Du ser strålende ut. Unnskylder du meg?
Ja vel. Unnskyld meg, Phillip.
Ikke bry deg om henne. Mangel på kroppsfett gjør henne umenneskelig.
Hun har ikke hatt mensen på tre år, heldigvis for menneskeheten.
-Shelly McLaren. -Jillian Armacost.
Vet det.
-Mannen din må være... -Jackson McLaren.
Alle hadde sigar, men Jackson hadde største sigaren av alle.
-Her. -Takk.
-Har du mange venner her i byen? -Noen. På jobben. Og Spencer, så klart.
Han er både mannen din og vennen din?
Det må du ikke si til folk. Da stevner de deg for retten.
-Det liker jeg. -Hva?
Latteren din. Det er en ærlig latter.
-En stund siden jeg har hørt en. -Takk.
Jeg kommer.
En katastrofe på kjøkkenet. Noen svidde romboller, visst.
Jeg ringer deg, så går vi ut og ler. Greit?
-Er alt bra med deg? -Jeg er full.
Det er bra, vesla.
Det er bra.
Fortell hva som skjedde der oppe.
Fortell.
Ja vel.
La oss gå en tur.
Du vil vite hva som skjedde?
Jeg skal fortelle deg det.
-Du vil vite om de to minuttene? -Du snakker aldri om det.
To minutter.
Mørke.
Svart.
Ikke noe lys.
En eksplosjon.
Og ingen ting virket lenger.
Ikke lys. Ikke kommunikasjon.
Det var mørkt. Stille.
Ikke en lyd, men likevel noe høyt. Høyt ingenting.
Og det var kaldt. Det var så kaldt, Jill. Og jeg visste hva kulden var.
Det var døden.
Og den holdt meg i favntak det første minuttet. Men så...
Så kjente jeg meg varm. Det var varmen av deg, Jillian.
Varmen av kroppen din. Hendene dine.
Innsiden av munnen din.
Varmen av fitta di. Varmen som kom innenfra deg.
Varmen din.
Jeg kjente den omslutte meg.
Den fikk meg til å puste.
Spencer.
Hva skjer?
Spencer?
Hva gjør du?
Jeg fikk ikke sove, så jeg hører bare litt på musikk.
Beklager at jeg var litt voldsom. Jeg fikk vel litt for mye å drikke.
Kom, så legger vi oss.
God natt, kjære.
Hun ville gjette hva den lille mannen het. "Hazel Conrad Peppermølle?" sa hun.
-Og den lille mannen sa... -Nei!
"Jeg vet det. Sir William Dørhåndtak." Og den lille mannen sa...
Nei!
"Det må være Lille Svineribbe." Og den lille mannen sa...
Nei!
"Det er vel ikke Rumpelstilzkin?" "Hva sa du?" sa den lille mannen.
-Jeg sa: "Det kan vel ikke være..." -Rumpelstilzkin!
Og den lille mannen skrek -
- og trampet med foten.
-Kjære deg, du høres så trist ut. -Det er bare denne byen, Nan.
Den tærer bare på en.
Du må ikke la den. Det var sånn du kom i problemer da mamma og pappa døde.
Har du funnet en lege du kan snakke med?
Ikke ennå.
Lov meg at hvis det blir slik det var da, så finner du noen å snakke med.
Nan, nå må jeg legge på.
Hallo, Jill.
Du er sen.
Fikk du ikke beskjeden min? Jeg hadde et middagsmøte i kveld.
-Jeg har ikke lest av svareren ennå. -Beklager.
Jeg har ikke helt taket på den lederjobben ennå. Jeg tar meg en dusj.
Tenker du: "Hva om jeg hadde hatt et F-15 i 2. verdenskrig, et B-17 i 1 .?
Aldri.
Hvor mange jeg kunne ta rotta på med så avansert teknologi?
Hvor mange fins det å ta rotta på?
Mange. Men den moderne slagmark er helelektronisk.
Jagerflyet han her har hjulpet oss å lage, -
- kan oppdage, identifisere og eliminere alt som er elektronisk.
Det har to McLaren-motorer som gir 1 1250 kilowatt drivkraft.
-Vingespenn på 22 meter. -Fullt utstrakt.
Toppfart på 2900 km i timen. maksimal- høyde 55 000 fot, en bemanning på to.
Den moderne slagmark er en åpen, elektronisk snøstorm, -
- med fly, stridsvogner, datamaskiner og raketter som summer rundt.
Inn i den stormen flyr jageren vår. Uten bomber og raketter.
Den sender bare ut et signal.
Det er som Guds røst. Bare et signal som slår ut alt.
Jackson, hvem er fienden vi trenger flyet ditt til å forsvare oss mot?
Fienden for øyeblikket? Det er deg, kjære.
Signalet det lager, hvordan høres det ut?
Mennesker kan ikke høre det.
-Miss Augusta vil snakke med dere. -Augusta har kalt oss til sitt leie.
Godnattkysset.
Etter lommepengene er det dagens høydepunkt. Foreldrelivets gleder.
-Kom, Jackson. -Kommer.
-Hvorfor er du så langt borte? -Jeg er rett her.
Hva er i veien?
Jeg skjønner ikke noe av dette.
-Det de snakker om. Det er rene koden. -Kjære, det er bare forretninger.
Hvorfor må du bygge det flyet? Det høres ikke ut som noe for deg.
Vesla, det er jobben min.
Før sa du at du alltid skulle fly. At de måtte begrave deg i lufta.
Det gjorde de nesten.
Hva ser du etter når du ser sånn på meg?
Hva skjuler du for meg?
Ingen ting.
-Nei. -Jo.
Dette blir litt kaldt.
Skal vi ta en titt her inne?
Der er det. La oss ta et mål.
Ni uker, plusslminus et par dager.
-Ser dere dette? Den bevegelsen? -Hva er det?
Det er hjerteslagene.
Skal det slå så fort?
Jeg ville vært bekymret om det ikke gjorde det.
Alt ser bra ut, Jillian.
Det er interessant.
-Hva? -Vent, jeg er ikke sikker.
-Ser dere dette? -Hva er det?
Et hjerteslag til. To hjerteslag.
Det er tvillinger, mrs Armacost.
Dette er nummeret til en støttegruppe for kvinner som venter tvillinger.
Det er noe jeg ikke har fortalt deg.
Jeg vet jeg skulle gjort det, men...
For noen år siden, etter at foreldrene mine døde...
-Jeg var langt nede. -Hvor langt nede, Jillian?
Jeg så folk jeg kjente...
Jeg så dem døde.
Og noen ganger -
- så jeg meg selv.
Søkte du behandling?
Ble du innlagt?
Ja.
Vet han det?
Det var han som fikk meg ut av det.
Du er redd for at graviditeten skal bringe alt det tilbake?
Ja.
Vær mye sammen med Spencer. Lev gjennom dette sammen.
Nå som du vet alle følelsene du har hatt skyldes at det vokser nytt liv i deg, -
- og at kroppen din tilvenner seg det, så nyt det.
Om du har behov for det, så ring meg når du vil, dag og natt.
Takk.
Bare et mareritt, vennen.
Du snakket i søvne.
-Hva sa jeg? -Det hørtes ikke ut som ord.
-Det var bare lyder. -Jeg er redd.
Det ville vært merkelig om en som skal bli mor for første gang ikke var redd.
Ja.
Bli med meg.
Sånn. Det var bedre, hva?
Alt går bra, ikke sant?
Alt går så bra, så.
Og de blir sunne og friske, ikke sant?
Og de blir nydelige, akkurat som mora.
-Hva tror du de blir når de blir voksne? -Hva de blir?
De blir flygere, for pokker.
-Akkurat som faren? -Akkurat som faren.
Len deg tilbake. Jeg skal vaske håret ditt.
Drømmer jeg, Spencer?
Nei.
Nei, du drømmer ikke.
Og så gir han deg detforståelsesfulle blikket.
Jeg blåser i hvor mye han masserer føttene mine, han forstår ingen ting.
-Masserer han føttene dine? -Skjønner hva du mener.
Vi skal jo være sammen om dette, men jeg har aldri følt meg mer fjern fra ham.
Det er som om det skjer noe i kroppen min som han ikke vet noe om.
Masserer han føttene dine?
Jeg legger meg i badekaret med sokkene på.
Å Gud!
Herregud, som du skremte meg.
Nå er du ille ute.
Liker du pai?
-Jeg tror ikke jeg orker mer av dette. -Hvor godt liker du pai?
Kom og få pai.
Først skal jeg drikke deg, så skal jeg spise deg.
-Ta paien. -Jeg skal spise den.
Klarer du oss alle tre?
Liker du magen? Fint, for jeg også liker magen.
Unnskyld meg.
Mrs Armacost? Husker du meg?
-Reese? -Ja.
-Hvor mange måneder er du på vei? -Bare noen få.
Jeg må snakke med deg.
-Spencer jobber for McLaren, om du... -Nei, jeg må snakke med deg.
Om de to minuttene. De to minuttene, mrs Armacost.
Hva er det, Reese?
Har du merket forandringer i atferden til mannen din etter romferden?
For det er visse ting i legejournalen hans, som dette her.
Din manns signatur før romferden og et skjema han undertegnet etterpå.
De likner på hverandre, men det er ikke samme underskriften.
Er du i New York på oppdrag fra NASA?
Her er resultatene av legetestene vi tok da han kom tilbake.
-Er du her på oppdrag fra NASA? -Alt er normalt, men alt er litt forandret.
Blodtrykk, temperatur, EKG, EEG, alt er litt annerledes enn det var før.
Vet NASA at du er her?
De ville ikke høre på meg. De avskjediget meg.
Jeg må gå nå. Er det noe du vil, kan du ringe mannen min hos McLaren.
Jeg viste dem faktaene, de avskjediget meg og henviste meg til en psykiater.
Ikke følg etter meg.
Kaptein Streck døde av slag. Belastningen ble for stor for kroppen.
Jeg har sett obduksjonsrapporten for Natalie Streck også.
-Det var selvmord. Jeg så det selv. -Ja, hun gjorde det.
Men ifølge obduksjonen var hun tre uker gravid da hun tok livet av seg.
Hva?
Hun ble antakelig gravid etter at ektemannen ble utskrevet fra sykehuset.
Hva skjedde i de to minuttene da de var alene?
Din mann og Streck hadde opptakere på seg. Noe skjedde som skremte dem.
-Hva kunne skremme dem sånn? -Det var en ulykke. En eksplosjon, og...
Nei, de hadde flere hundre timers trening bak seg for eksplosjoner og ulykker.
Går noe galt, har de en plan. De får ikke panikk.
Det skjedde noe der ute som de ikke var trent for.
Hva kan skremme to topptrente astronauter sånn?
Kan du sverge på at han fremdeles er mannen din?
Slipp meg, Reese.
Plager denne mannen deg?
Ja.
Du vet det allerede, ikke sant?
Rom 304, Nesbit Arms. Vær så snill, mrs Armacost!
Drei panelet48 grader. Hører du, Alex?
Kjente du det? Spencer, hva er det?
Herregud, hva pokker er det?l
Nei!
Jeg ser etter den gravide kvinnen i 24F.
Jillian, hva er i veien?
Han sa hun måtte ha blitt gravid like etter at Alex kom tilbake.
-Sa han noe mer? -Å Gud, Nan.
Ikke bekymre deg for den gærningen. Bare la Spencer ringe noen.
Nei, Nan.
-Spencer må ikke få vite om dette. -Du sa han så gal ut.
Lov at du ikke sier det til Spencer. Lov meg det.
Du kan ikke gå og bære dette inni deg.
Du har rett.
Hvis han plager meg igjen, skal jeg si det til Spencer.
Avtale?
Greit.
-Armacost, bordet deres er klart. -Fint.
Vi setter oss.
Stan, årets taper av tapere? Jeg har droppet ham.
-Alle kan ikke være så heldige som Jill. -Nei, det er jeg som er heldig.
Er alt bra med deg, kjære? Hva er i veien?
-Er alt bra med deg? -Jeg er bare litt varm.
Drikk litt vann.
Jeg tror jeg vil dra hjem.
Ja vel.
Føler du deg bedre?
-Hvor er Nan? -Hun gikk ut.
Det er over midnatt.
Hun er ung, Jill. Hun morer seg.
Husker du ikke da vi pleide å more oss?
Nei.
Husker du ikke det?
Hva feiler det deg?
-Tenker du på det som hendte med Alex? -Pokker også.
Og det som hendte med Natalie?
Jeg gjør det, hele tida. Du kunne ha dødd på de to minuttene.
Hvorfor vil du tilbake til det?
Kan du ikke bare prøve å være lykkelig for én gangs skyld?
Jeg går og legger meg.
Reese?
Det er Jillian Armacost.
Obduksjonen av Natalie Streck, hva sa den om fosteret?
-Reese? -Ikke over telefonen, mrs Armacost.
Du må fortelle meg det. Hva fortalte obduksjonen av Natalie om fosteret?
Fostrene.
-Hva? -Natalie Streck var gravid med tvillinger.
Herregud.
-Hva skjer med meg? -Det er du også, ikke sant?
Gravid med tvillinger?
Fostrene til Natalie...
Hva fortalte obduksjonen om dem?
Det er noejeg må vise deg. Noe du må se.
Kjenner du fortellingen om prinsessa som mister sin elskede prins i krig?
Jeg har noe som du må se.
Skjønner du?
Fiendeprinsen inntar slottet, -
- finner prinsessa og tvinger seg på henne.
Etterpå er prinsessa gravid.
Men hvem er faren?
Det er enten barnet til fienden.
Mannen som drepte ektemannen hennes, mannen som voldtok henne...
Er det tilfelle, vil hun ta livet av seg selv og barnet.
Eller det er barnet til prinsen hennes.
Det eneste hun har igjen etter ham.
En del av ham som ennå lever i henne.
Trygt inni henne.
Er det tilfelle...
Men hvordan skal hun vite det før det er for sent?
Hvordan skal hun vite det før barnet er født og hun kan se øynene?
Møt meg straks. På et offentlig sted. Forlat leiligheten din og møt meg straks.
Sherman Reese.
Jeg syntes det var deg.
Jeg sto over gata, og sa til meg selv: "Er det Sherman Reese?"
-Hyggelig å se deg. -Kaptein Armacost.
-Er du i byen på tjenestereise? -Jeg jobber ikke for NASA lenger.
Vet du, det hørte jeg.
Jeg trodde det bare var et ondsinnet rykte. Hør her.
Om du trenger en anbefaling, kan jeg kanskje hjelpe deg.
Det er hyggelig.
Det var sprøtt å treffe på deg, for jeg tenkte akkurat på deg.
Jeg tenkte på de prøvene du ville ta av meg etter at Alex døde.
Om du har noen minutter nå, kan vi ta en kopp kaffe.
Jeg må faktisk...
Kom nå, Sherman. Du har jo nok av fritid å ta av nå, ikke sant?
Kom an.
Hyggelig å se deg.
Du glemte nesten veska di, Reese. Jeg tar den.
Du var den eneste som visste det! Du skulle ikke si det til ham!
-Jeg gjorde det ikke. -Hva snakket dere om mens jeg sov?
Vi bare pratet! lkke gjør dette! Det er ikke bra for deg!
-Hvor var du i natt?! -Hør på deg selv!
Jeg er så glad i deg. Det er Spencer også.
Spencer var der.
Nan, Spencer var der med Reese, og du var den eneste som visste det.
Hvordan visste han om det, om ikke du fortalte ham det?! Du lovet meg!
Jillian, jeg er glad i deg, men jeg gjør ikke dette med deg.
Gjør hva med meg? Kom tilbake, Nan!
Nan, kom tilbake!
Ikke gå, Nan!
Pokker!
-NesbitArms. -Reese i rom 304.
Ingen svarer i rom 304.
Lagernr 1049. Mrs Armacost. Vær forsiktig. Sherman Reese
Katastrofe i rommet
Kaptein til industrien
Spencer Armacost begynner hos McLaren
Til Jillian
Er alt bare bra?
Det høres ut som en spøk, men ser du på videoen, komjeg ikke til møtet vårt.
Ser du på denne videoen, erjeg antakelig faen så dødl
Dette er kopien min. Det lærte vi i NASA: Ta alltid en kopi.
Jeg er ikke gal. Skulle ønskejeg var. Jeg ba om atjeg var.
Jeg vetjeg ikke er det. Du tror kanskje du er gal.
Hvordan kan du annet?
Ta alltid en kopi.
Du vil høre to stemmer på dette opptaket.
Din manns og kaptein Strecks.
Drei panelet48 grader.
Denne linja er stemmen til mannen din. Denne er stemmen til kaptein Streck.
Herregudl Hva faen er det?l
To stemmer, men tre linjer. Det er noe merpå båndet.
Noe vi ikke kan høre. Menjeg oversatte det.
Jeg måtte høre det. Og sånn...
Sånn høres det ut.
-NASA sa at de forstyrrelsene... -Det er ikke forstyrrelser.
...oppsto da satellitten eksploderte. Men det er ikke statiske forstyrrelser.
Ikke fra draktene deres, satellitten eller romferja.
Det er ikke fra jorda heller.
To minutter var all den tid det tok.
Ville du komme hit svært langt borte fra, ville du kanskje ikke reise i et romskip.
Du ville kanskje reise i en radiobølge med lysets hastighet. Som en tanke.
Og bare vente på at to av oss kom opp dit.
To av oss i bane nær et mål, noe å sikte på, som den satellitten.
To av oss, hevet over mistanke, amerikanske helter.
Vente på dem.
Og så slette dem som et bånd og spille inn din egen melding.
Han er ikke mannen din lenger.
Men...
Datamaskinen som skal styre dette flyet er ikke konstruert ennå.
Men den skal stå her i cockpiten. Akkurat derpilotene skal sitte.
To computere somjobber sammen, som støtter hverandre.
Tvillinger. Tvillingcomputere.
Tvillinger, mrs Armacost.
Hva tror du at du har inni deg?
Hva tror du at han plasserte der?
Hva de skal bli? De skal bli flygere.
Akkurat som faren.
-Hva er det? Skremte jeg deg? -Jeg hørte ikke at du kom.
Jeg kom hjem fordi jeg syntes synd på deg etter den krangelen med Nan.
-Fortell hva den dreide seg om. -Bare søster-greier.
Har du hørt fra henne?
Nei.
Hun ringer deg nok.
Du skjelver.
Gjør jeg?
Jeg fryser litt.
Jeg tok med meg noe hjem som jeg tror vil få deg i godt humør.
Hva syns du?
Jeg setter den i.
Så du på noe?
Ja. Det er en video om graviditet.
Kanskje vi skal se på den sammen.
Nei.
-La oss se på filmen. -Er du sikker?
Ja vel.
-Hvorfor bygger du det flyet? -Hva sa du?
-Hvorfor må du bygge det flyet? -Det er en kontrakt, Jill.
Dessuten har jeg ikke bidratt halvparten så mye som Jackson sa.
De har dyktige ingeniører der. Kom her.
Jeg vet hva du tenker på.
Ikke bekymre deg.
Alt går så bra, så.
Din kranglevorne satellitt. Jeg dreierpanelet48 grader, Alex.
Spencer, hva er det? Kjente du det?
-Hva faen? -Herregud, hva pokker er det?l
Jeg må ha duppet av.
Drømte du?
Nei, jeg sov bare.
Du drømte ikke?
Nei, Jill. Jeg drømte ikke.
Gjorde du?
Jeg får dem fra Fransk Karibia. Franskmenn er mer avanserte til sånt.
Disse ordner problemet en gang for alle.
Du er sikker på at du vil dette?
Ja.
Ta begge pillene før du legger deg. Du vil få noen voldsomme kramper.
Men når du begynner å blø, går det fort.
Og Spencer vil ikke skjønne det?
Er han som andre menn, tror han du har spontanabortert og gir deg et armbånd.
Ikke klandre deg selv for dette.
Ingen ting av dette betyr noe.
Det vil gjøre litt vondt, og så er det over.
Jeg kan ikke... Herregud!
Jeg klarer ikke å gjøre det. Dette blir fryktelig vondt.
Jeg er så lei for det. Dere vil forstå.
Jeg må.
Litt vondt.
Så er det over.
De er bare babyer. Jeg kan ikke gjøre det. Å Gud!
Jeg kan ikke gjøre det. Hjelp meg!
Å Gud!
Gud, stopp!
Hva skulle du gjøre med dem?
Nei!
Du hørte dem. Herregud!
Hva skulle du gjøre?!
Jill, vær så snill.
La oss roe oss ned og snakke om det.
Kom nå, vennen.
Hvor skal du gå, Jill?
Hvor skal du gå?
Ikke snakk.
Ikke si et ord, vennen. Du har det bra nå.
De er fremdeles inni deg.
De er akkurat der de skal være.
Vi skal aldri nevne det du prøvde på. Det du prøvde å gjøre med de pillene.
Det skjedde aldri, Jillian.
Jeg vil ikke høre et pip fra deg.
Hører du?
Jeg elsker deg så høyt.
Jeg vet ikke hva jeg gjør om noe skjer med deg eller barna.
Nå tier du stille og hviler deg. Jeg er her hos deg.
Jeg vil alltid være her, Jill. Alltid.
Sov nå.
Flink pike.
-Nan. -Hei, Jilly.
-Jeg vil ikke krangle med deg, Jilly. -Noe er galt, Nan.
Nei da, legen sier du snart kan dra hjem.
Nei, noe er galt med Spencer og tvillingene.
-Kjære, det er bare dette stedet. -Nei.
Han gjorde noe med meg, Nan, og jeg fortalte deg det ikke.
Du blir sånn av å være på sykehuset. Jeg vet du ikke kan fordra å være her.
Vi skal snart få deg hjem. Vi skal ta oss av deg.
-Du? -Ja, så klart. Jeg og Spencer. Alle.
Å Gud. Jeg er så redd.
Noe fryktelig skjer med meg.
Og babyene... Jeg vet ikke hva som skjer.
-Jillian, si hva det er. -Spencer...
Han gjemmer seg inni meg.
Spencer -
- gjemmer seg -
- inni meg.
Si meg noe, Jill.
Om legene hadde visst hva du tenkte på...
De fryktelige, dystre tankene...
Hva tror du de ville gjort?
De ville sperret meg inne.
Sperret deg inne? De ville lenket deg til veggen, Jilly.
Lagt deg inn på sykehuset igjen.
-Vil du at det skal skje? -Nei.
Nei, jeg vet du ikke vil det.
Vi vil vel ikke la dem gjøre det?
Nei.
-For vi skal være sterke. -Vi skal være sterke, sammen.
Vi skal være sterke for familien vår.
Vi er koplet til hverandre nå.
Du kjenner meg inni meg, der det er trygt, ikke sant?
Ser du...
Jeg lever her.
Vi er ett.
Hvorfor har du veska til Sherman Reese?
Hva gjorde du med søstera mi?
Hvem er du?
Hva pokker gjør du? Slipp meg!
Nan!
Jillian!
Nan!
Nan.
Washington Square Park.
-Kjør! -Det er rødt lys.
-Bare kjør! -Jeg kan ikke.
-Kjør! Du skjønner ikke! -Jeg kan ikke.
Kaptein Alex Streck døde i går kveld kl 20.55.
Dødsårsaken var slag.
Det legene kaller en kraftig hjerneblødning.
Han er ikke mannen din lenger.
Velkommen tilbake, mrs A.
Nan!
Jillian!
Faen i helvete, Jill.
-Ikke kom nær meg. -Hvorfor gjør du dette mot meg?
Ikke kom nær meg, sa jeg.
-Hvem er du? -Hvem jeg er?
Jeg er eneste mennesket i verden som har brydd seg om deg.
Jeg er den som ga deg en grunn til å leve.
Jeg er hvert eneste jævla øyeblikk som har betydd noe i livet ditt.
Nei, det er du ikke. Jeg kjenner deg ikke engang.
Nei? Jeg skal si deg noe.
Jeg husker da jeg skulle ut i rommet, og du tagg meg om ikke å dra.
Husker du hvor redd du var?
Og jeg sa at jeg skulle ta med en liten bit av himmelen til deg.
Og du gråt. Husker du det?
Vel, jeg gjorde det, for faen! Hva tror du at du har inni deg?
Jeg ga deg himmelen.
Nei, det gjorde du ikke.
Du er ikke Spencer.
Det trenger ikke være sånn. Kom nå ut av vannet, er du snill.
-Kom. -Å Gud!
Vær så snill.
Å Gud.
Du drepte søstera mi.
Du drepte mannen min.
Ja.
Det gjorde jeg.
Og så knullet jeg kona hans.
Jeg lever der.
Nei.
Jeg lever der. For alltid.
Nei, det gjør du ikke.
-Jeg lever der. -Nei, det gjør du ikke.
-Klare til første skoledag? -Klare.
Vent!
Det er et eple til hver der. Lov at dere spiser det.
Vi lover!
Gi meg et kyss.
Gå nå. Vær flinke.
Hva tror du de blir når de vokser opp?
La dem nå få litt tid på seg, Susan. Det er første skoledagen deres.
Jeg tror -
- de blir flygere, akkurat som faren.
Stefaren.
Nei.
Du er faren deres nå.
Vitenskapens verden