I oktober 1994 försvann tre fiilmstudenter-
-när de spelade in en dokumentär- fiilm i skogarna vid Burkittsville.
Ett år senare fann man deras fiilmer.
Nu spelar vi in. Det här är mitt hem....
Det är lite suddigt. Jag ska bara fixa det...
-Nu ser jag dig. -Här bor jag.
Men jag lämnar bekvämligheten här en helg för att utforska Blair-häxan.
Nödvändig litteratur: "Hur man överlever i skogen".
Och den här är viktig. Den handlar om det som hände vid Coffin Rock.
-Den ser gammal ut. -Skitgammal. Min anteckningsbok.
Punktligheten själv!
-Hur är det i dag? -Jag är trött.
-Jag har kameran. -Bra. Det är viktigt.
-Det är den vi filmar med. -Ingen vet att jag tog den.
Gå in nu.
Jag ser dig.
Vi springer på allt. Vi får inte sabba kamerorna innan vi åker.
-Var är Mikey?. -Vi ska hämta honom.
Vi skulle hämta honom halv nio. Så vi är lite sena.
Du måste vara Mike.
Stanna.
Får vi inte träffa din mamma?
Hej då, mamma!
-Kul att se dig, Mike. -Det här ska bli roligt.
Tack för att du fixade utrustningen.
Vi har så mycket batterier att vi kan lysa upp ett litet land i en månad.
-Vi har ris, fruktjuice... -Havre-russin.
Och marshmallows.
Så mjuka. Riktigt mjuka...
Lägg av! Bort från kundvagnen.
Tror du på spöken?
Har du hört talas om Blair-häxan?
Det låter bekant. Min storasyster gick på Blair High School.
Skogen i halloweentid är läskig nog.
Vi måste undvika att bli sliskiga.
Det ska presenteras utan omsvep. Legenden är tillräckligt oroande.
Ska vi ta den rituella första klappan?
Här sitter han och fyller i vår första klappa till vår första tagning.
Ska vi skära oss i fingrarna och gjuta vårt blod över den?
-Det sparar vi till sen. -Kyss klappan.
-Första klappan. -Med mitt läppstift på.
Kyss klappan.
Han slickade den. Ät inte upp den.
Det här är Burkittsville, före detta Blair.
Det är en liten stad i Maryland.
Den ser ut som småstäder överallt.
20 släkter slog sig ner här för 200 år sen.
Många av dem finns kvar här på kullen eller i stan där nere.
Det har begravts ovanligt många barn här.
De flesta dog på 40-talet.
Men ingen i stan verkar komma ihåg nåt ovanligt de åren - när vi frågar.
Fast legenden säger nåt annat. Bevisen för legenden finns överallt.
Uthuggna i sten.
Vi har filmat kyrkogårdsscenen. Inledningen är inspelad.
Vi gör en dokumentär om Blair-häxan.
-Har ni hört talas om häxan? -Ja, det är en gammal historia.
Vad jag kommer ihåg så var mr Parr en gammal eremit.
Han hade bott uppe i bergen i många år.
-Har du hört talas om Blair-häxan? -Flera gånger.
-När hörde du först om henne? -Jag hörde historier från grannar.
Jag såg en dokumentär på Discovery.
Det var nåt om Marylands spöken.
Min farmor berättade om henne för att skrämma oss i säng.
Om man stannade uppe för sent kom Blair-häxan och tog en.
Jag tror att det var på hösten eller vintern 1 940...
Barn började försvinna.
Ingen visste varför de försvann.
Den läskigaste...
-Ett dåligt omen. -Den läskigaste historien jag hört...
...var om två män som jagade. De slog läger vid stugan hon hemsökte.
De försvann spårlöst.
Jag berättar spökhistorier, lngrid. Men det är inte sant.
En dag kom gubben Parr till torget och sa: "Äntligen är jag klar."
-Vad menade han? -Det förstod ingen först.
Men polisen gick upp till hans stuga.
De sökte igenom huset och hittade kropparna efter sju barn från stan.
Han tog ner barnen i källaren två och två.
Han ställde ett barn i rummets ena hörn och mördade det andra.
Sen mördade han det andra barnet.
De kom ut med de försvunna sju barnen från skogen, en och en.
Det var hemskt. Alla var bestörta.
Han sa att han inte stod ut med deras blickar.
Därför skulle de titta in i hörnet.
Hela livet har jag trott på häxor och spöken.
-Tror du att de finns här?. -Absolut.
-Tror ni på trolldom? -Nej, minsann.
-Är ni troende? -Ja.
Det är rätt läskigt. Jag tror att nåt händer med henne.
-Kan hon finnas kvar där uppe? -Jag går inte dit.
Jag vågar inte.
-Man säger att skogen är hemsökt... -Vad säger folk?.
Det är inte så många som säger att skogen är hemsökt.
Men det fanns en gammal tant som hette Mary Brown, hon var lite tokig.
-Hur såg folk på henne? -Som tokig.
Där är den amerikanska flaggan. Det är Marys hus.
Jag hämtar ut henne, så kan ni kolla var ljuset är bäst.
Det här är Marys grind.
Jag vet inte hur man öppnar den.
Nåt intressant hände dig en gång, du mötte Blair-häxan.
Ja, det är... Det är en väldigt hemsk historia.
Vi var fattiga, så pappa och jag fiskade i Tappy's Creek.
Det är i Burkittsville.
Jag låg där bland löven och tittade upp mot himlen.
Plötsligt kändes det som om nåt var nära mig.
Det kändes kusligt.
Det var en kvinna...
...men på armar och händer hade hon hår överallt.
Mörkt, nästan svart hår.
Som på en häst. Som pälsen på en häst.
Hon hade en yllesjal över sig.
Skrämde hon dig, hotade hon dig?
Hon sa inget. Hon fortsatte stirra.
-Sen öppnade hon sjalen... -Vad fanns under den?
-Hon hade hår som på en häst. -Var hon hårig från topp till tå?
Ja, och på benen... Man såg att det var en kvinna.
Ansiktet såg konstigt ut.
-Tur att hon inte är i filmbranschen. -Det tror hon att hon är.
Hon sa att hon är ballerina och att hon skriver en bok om USA:s historia.
Och att hon forskar åt energistyrelsen.
Jag räknade fel på avståndet.
-I meter?. Vi är inte i Europa. -Nej, men objektivet mäter i meter.
Det står fot också.
Nej, det är bara meter. Kolla.
-Det är en amerikansk kamera. -Det där är meter.
-De bruna då? -Det är fot.
-De bruna siffrorna står där. -Jo, men de vita syns bättre.
-Har du inte använt kameran förut? -Typ en gång.
Vad säger ni om den här dan?
-Jag har lärt mig mycket. -Om Mary Brown?
-Jag lärde mig mycket om... -1 6-millimeter?.
Om att spela in dokumentärer.
Det gick skitbra.
Mycket bra första dag.
Vi kollar utrustningen. Och jag måste ringa mamma.
-Jag har chips och öl. -Då har du ditt på det torra.
Kör några fot så vi ser att allt är okej.
Jag vill bara höra att magasinet sitter rätt.
Okej, det är bra.
Det räcker, tack!
Det blir en jättelång dag i morgon.
I dag var en baggis jämfört med i morgon. Vi får vandra långt.
-Det är det vi förbereder oss för. -Jävligt kul...
-Ge mig en sup. -Du får inte dricka. Du är regissör.
Nu behöver jag fan en sup. Har vi gräs?
Nu...
Drick!
Jag hatar whisky.
-Det här är min kompis Josh. -Jag är bakfull.
-Jag är inte redo för det där... -Jag vet att du inte gillar det.
Hej. Välkomna till dag 2.
Spåret ska gå här nånstans. Det ska vara lätt att hitta.
-Vet ni nåt om Blair-häxan? -Ja, men jag tror inte på myten.
-Myten? -Det är allt det är.
-Vad sa du? -Ni dumma ungdomar lär er aldrig.
Dumma ungdomar lär sig aldrig? Varför säger du så?
Får jag videofilma dig till vår dokumentär "Projekt Blair-häxan"?
-Jag bryr mig inte mycket om sånt... -Du måste säga ja eller nej.
Visst, det är okej.
En flicka i slutet på 1 800-talet... Robin Weaver, tror jag att hon hette.
-Hon lär ha försvunnit i skogen. -Lär ha? Hon gick vilse.
Då säger vi det. Hon gick vilse. Tre dar senare...
Tre dar senare dyker hon upp på sin mormors veranda.
Ingen fattat nånting. Hon yrade om...
Hon yrade om en gammal kvinna vars fötter aldrig vidrörde marken.
Jag såg, där uppe vid träden...
Där såg jag en vit dimslöja som jag inte vet vad det var.
-Steg det upp ånga från träden? -Ur vattnet.
-Upp längs träden, sen försvann det. -Du snackar skit.
-Jag hade inte druckit. -Det hade du.
Vad har det med Coffin Rock att göra?
-Allt har med det att göra. -Hur menar du då?
Alla vet att området varit hemsökt av den gamla kvinnan i åratal.
Skitsnack!
Snacka om skog.
-Är du spänd? -Ja då.
Hoppas han inte gör slut på filmen.
Jag kan hjälpa till, men jag filmar.
Ryggsäckarna på? Då kan vi gå.
-Ska vi gå till skjulet? -Ja.
Herregud, det är väldigt tungt.
Vi är på väg till Coffin Rock. Nu vet jag precis var vi är.
-Kasta hit videokameran. -Jag vill filma när hon går över.
Jag ser en smutsig bak.
Snyggt hopp.
Där har vi det. Coffin Rock.
"De var redo att finna död, men fann skändade människolik vid klippan"-
-"som pälsjägare kallat Coffin Rock."
"Högst upp på klippformationen hittade de fem misshandlade män."
"De var bundna, hand till fot, och bildade en lång människokedja."
"Blod vittnade om att illgärningen utförts när de levde och kunde kämpa."
"Männens inälvor hade slitits ut."
"l deras solblekta ansikten fanns oförståeliga tecken"-
-"inristade med kuslig exakthet. Chockade gick man efter sheriffen."
"De ritade inte av tecknen och tog inte liken från klippen."
"När de återvände såg de gamar, men liken hade förts bort av någon."
"Stanken av död låg ännu tung. Liken var borta på några timmar."
Det hände här vid Coffin Rock.
Jag vill hinna fram till lägret och hon är redan 1 6.52.
Snart blir det mörkt.
Jag kan alltid använda sekvensen utan mig i bild.
Jag har ju spelat in ljudet. Det kan säkert redigeras ihop.
Det börjar regna.
-Har du hyrt det här?. -Ja, jag har inget tremannatält.
Jag brukar inte resa med två karlar.
Regnet öser ner och vi kan inte ens göra upp eld.
Visa folk vad pinnen används till.
Vi har en stolpe att luta oss mot.
Om ni får för mycket rövstank...
Vem förbjöd mig att röka här, men låter honom fisa hur mycket han vill?
Mike fick inget fistillstånd.
Hörde du ljud i natt? Jag sover alltid som en stock.
Det kom två olika ljud från ett område där borta.
Ett kan mycket väl ha varit en uggla, men det andra var pladder.
Det var klart nån som pladdrade.
Jag hade skitit på mig.
-Var började vi i går?. -Utanför kartan.
För jag visste vart vi skulle, även om det rådde viss förvirring...
-Jag visste vart vi skulle. -Är inte det kvalificerat skitsnack?.
-Nej... -Är det inte skitsnack?.
-Du gick vilse. -Bara en kort stund.
-Gå inte vilse i dag. -Jag vet var vi är.
-Är du nöjd med arbetet hittills? -Ja.
Jag är positivt överraskad över vår lille Mikey.
Han är en kvick ung man.
-Tror du att Blair-häxan finns? -Jag vet faktiskt inte...
-Jag önskar du kunde hitta spåret. -Spåret går där uppe på höjden.
Det finns ett spår.
Vi gillar genvägar, va?
Vi gillar plana genvägar. Vi gillar inte bergsgenvägar.
Första gången jag ser Mikes bröstkorg.
Det syns knappt i kameran, men Mike har sporadisk hårväxt.
-Det är naket, hårigt, naket, hårigt... -Du ska se mitt arsle.
Det där ser ut som Uruguay.
-Sen har vi Paraguay där... -Jag tror att jag ser Bolivia...
Vad har dödat den döda musen? Trolldom?
Varför inte Gud?
Är det Blair-häxan? Nej.
Jag tror att det är Heather som pissar.
-Lägg av. Jag är jättekissnödig. -Pissa då!
Vi är nära kyrkogårdsspåret... Va?
-Säger vem? -Jag, så klart.
Och vi borde vara framme om cirka en och en halv timme.
Är det okej med er?.
-En och en halv timme. -Bara du vet vart vi ska.
Josh tycker vi ska kolla kartan, trots att jag vet vart vi ska.
-Om du vet vart vi ska, varför... -Vi är mitt ute i skogen.
-Vi får gå vid sidan av spåret också. -Du tror att det finns en kyrkogård.
-Erkänn att vi är vilse. -Jag vet att vi inte är vilse.
-Det visste du i går också. -Vi har inte alls gått vilse i dag.
-Jag vet vart vi ska. -Jag ska säga vad du har sagt.
Först var det tre kilometer kvar. Sen var det tre, kanske fyra timmar kvar.
-Gick du med på att göra projektet? -Jo, ett välplanerat projekt.
-Jag sa inte att det skulle bli lätt. -Hör ni! Det är lugnt.
Ni tror att ni har rätt båda två. Nu kollar vi kartan och löser det.
Jag hittar det. Här var vi. Och vi ska i stort sett däråt.
-Vart tror du att vi är på väg? -Ärligt talat...
Det är typ...
-Det är rena grekiskan för mig. -Just det.
Så jag får lita på att du hittar.
Bra.
Men jag litar inte helt på dig.
Och jag...
-Vad då? -Filma inte det här.
-Vi gör en dokumentär. -Om en häxa, inte om att vi är vilse.
Jag har en kamera. En dag kommer vi att skratta åt det här, tro mig.
Korta steg.
-Titta inte ner. Du måste nog titta... -Måste du krypa?
Tänk vad läcker den jävla kyrkogården är när vi kommer fram.
Tänk på glädjen att få göra en bra film.
Okej, jag ska vara tyst. Fan, hur ska jag göra det?
Mikey, du kommer aldrig över utan att krypa.
-Sällan. -Det finns inte en chans.
-Hur får vi över bandspelaren? -Det är skithalt.
Hur får vi över bandspelaren?
-Jag ska ta av mig ryggsäcken... -Jag går fram och tillbaka.
Vill du gå fram och tillbaka? Och göra så? Då går vi fram och tillbaka.
-Vad tappade du? -Ingenting.
Stammen knäcktes.
Nu är vi väldigt nära.
Är ni spända?
Vad är det här?.
Vad är det? Hör ni!
Minns ni det som Mary Brown sa?
Vad var det i Bibeln som hon berättade? Fan, jag lyssnade inte.
Det var nåt om en hög stenar.
-Hon yrade nåt om stenar. -Vad fan var det om en stenhög?
Kommer nån ihåg det?
-Att leva livet... -Det liknar en indiansk gravplats.
Jag ska räkna dem. Tre.
Fyra.
Fem.
Sex.
Sju.
Häxor förr i världen grillades precis som min wienerkorv.
Flammorna slickar dig som Djävulen.
Låt mig berätta om en färd på det stora havet
den började på en öde ö och på ett litet skepp
Det här skeppet har en duktig kapten och inte en fet ölpimplande slusk.
-Han pimplade inte öl. -De hade inte öl på ön.
För då hade de haft feta orgier.
Du är som kaptenen och Mike lite grann som Gilligan.
Det var menat som en komplimang.
-Gilligan var rolig. -Men kaptenen var fet.
-Vi säger en smal kapten då. -Säg inte kapten, era tv-analfabeter.
Det heter "skipper".
Det är slut med "kapten".
Vi är tillbaka vid stenarna. Vid den där kyrkogårdsprylen...
Jag vill inte vara med i bild.
Märkligt.
-Säg att du inte välte den. -Jag välte den inte.
Det var inte bra. Jag lägger upp det igen.
Man måste vara försiktig.
Vad tyckte ni?
-Det var likadant, fast mörkare. -Jo, i stort sett.
Packa ihop.
Hallå?
-Vi sov. -Ville du ha den?
Håll den vid tältöppningen.
Lyssna.
Hallå? Hallå!
Det är överallt runt oss. Det är jävligt skumt.
-Kommer du inte ner, Michael? -Nej.
-Varför inte? För att du är rädd. -Jag hör ingenting nu.
Du är rädd. Du kan inte förneka att du hör det. Kom ut nu!
-Det öser ner. -Ja, det regnar mycket.
Tur att mamma gav mig regnkläder när jag fyllde arton.
Vad tror du att det var i natt?
Personligen tror jag att det var nån som jävlades med dig.
-Ingen vet ju att vi är här. -Har du sett "Sista färden"?
Jag vet inte var det kom ifrån. Jag ville bara..
-Du skrämde skiten ur mig. -Jag vaknade plötsligt.
Jag kunde bara tänka att jag måste ha det på ljudband och film.
Om det fanns nåt så ville jag se det på film.
Det lät som ett gäng människor som kutade runt.
Men vem fan skulle komma hit? Vi är så långt inne i skogen.
Om människor kommer ut hit för att jävlas med oss är det nåt fel på dem.
-Hur vet vi att det var människor?. -Jag vill inte möta det andra heller.
Fy fan...
Det har varit en lång dag. En väldigt våt...och lång dag.
Ingen talar med mig just nu.
Jag minns inte att vi har gått här.
-Va? -Jag minns inte att vi har gått här.
Vi måste gå en annan väg tillbaka eftersom vi gick runt i en böj.
Det är max två timmar kvar.
Om vägen vi gick var en genväg, varför går vi då en annan väg nu?
Vi måste runt...
Den vägen ledde rakt till vårt mål. Den här vägen går rakt till bilen.
-Menar du allvar?. -Ja.
-Vet du precis var vi är?. -Ja. Fortsätt gå.
Om fem minuter kollar vi kartan.
Vi har precis kollat kartan och verkar vara på rätt håll.
-Det sa jag inte. -Jo, jag tror det. Nu fortsätter vi.
Vi följer bara kompassen. Vi ska rakt fram - däråt, däråt.
-Vi är mitt ute i skogen. -Det har vi varit i två dar.
-Bilen står nästan mitt i skogen. -Det här är fan inte rätt!
Nu fortsätter vi.
Jag tror att vi slår läger.
-För att du inte vet var vi är?. -Nej, för att det snart blir mörkt.
-Jag vet inte... -Vi slår inte läger här!
-Stäng av kameran och få hem oss. -Stäng av och ge mig kartan.
-Stäng av kameran och få hem oss. -Nej, jag vill spela in det här.
-Ge mig kartan. -Vänta lite.
-Jävla skit! -Om vi håller oss lugna klarar vi oss.
-Jävla skitsnack! -Lugn, Mike.
-Ta det lugnt. -Säg inte åt mig att ta det lugnt!
-Vi sätter oss och kollar kartan. -Ja, vi sätter oss och kollar kartan.
-Är du nöjd nu? -Nej, jag är inte nöjd.
Bilen är inte långt borta, men vi hittar den inte nu.
-Är du helt säker på det? -Ja.
-Vi kan få in bandspelaren i morgon. -Det måste vi!
Vi lämnar tillbaka den i god tid.
Och jag måste lämna kameran. Jag ska vara på jobbet klockan nio.
Nu sover vi. Nu slår vi fan läger.
Jag spelar in det utanför tältet.
Det låter som samma jävla sak igen.
Var är mina stövlar?. Fan, vad det är kallt.
Hallå?
Helvete. Det är skitkallt.
-Jag hör det. -Jag hör inte ett skit.
Hörde du det?
Hallå?
Fy fan...
Det är säkert bara rådjur.
Det kan vara rådjur, men jag tror fan inte det.
Det låter som skiten i går. Det kommer från alla håll.
Det måste vara ett rådjur. Det var inte som i natt.
Lyssna nu! Vi spelar in det. Var tysta.
Herregud, vad fan är det?
Det skräms inte av vårt skrikande.
-Det låter som fotsteg. -Ja, det måste vara en människa.
Jag ser inte ett skit i kameran, men jag stannar här.
-Du måste fan stanna här. -Jag ska.
Vad fan är klockan? Börjar det närma sig morgon?
-Jag ska se... -Hoppas den är fem eller nåt sånt.
-Tre. -Satan!
Det här är helt jävla vansinnigt.
Vi skulle ha stuckit nu.
Det har inte ett skit med vårt projekt att göra.
Vi vaknade för två sekunder sen.
Och nu ligger det stenhögar utanför vårt tält.
Det är tre stycken.
-Är du säker på att de inte var här?. -Jag är helt jävla säker på det.
Hur skulle vi ha slagit upp tältet mellan tre stenhögar av en slump?
-Tycker du inte att det är konstigt? -Jo, det är jävligt skumt.
Men nu vill jag bara tillbaka till biljäveln.
-Vad det än är, så... -Ja, vi måste tillbaka till bilen.
Vi är inte välkomna, så vi sticker.
-Vi måste lämna in bandspelaren. -Jag vet och jag säger ju det.
-Då sticker vi. Vi drar nu. -Kan vi gå nu?
Jag fattar inte att vi sticker när det händer nåt.
-Stoppa ner kameran och packa nu. -Vänta lite!
Jag är fan inte rädd. Jag är bara trött och hungrig.
Jag är helt färdig. Helt jävla färdig.
-Har du tagit den? -Nej, jag har inte tagit kartjäveln.
Det är inte jag som inbillar mig saker. Om nån gör det, så är det du.
-Jag har den inte. Jag menar allvar. -Menar du allvar?.
Ja, fan, jag har inte kartan.
-Det är så jävla kasst! -Jag vet.
Det är det minst ansvarsfulla du kunde ha gjort.
Det vet jag.
Är det sant att du inte har den?
-En av er måste ha kartan. -Nej, du fick tillbaka den i går.
-Du har haft kartan hela tiden. -Inte nu, så en av er har tagit den.
-Jag rotar inte i dina jävla fickor. -Kartan ligger inte i min byxficka.
Varför skulle jag sno kartan? Jag vill bara härifrån.
Det vill jag också.
Nej, du vill stanna här och filma stenar och allt...
Åt vilket håll ska vi gå? Vi är fan mitt ute i skogen.
Mitt ute i skogen. Vi kan gå åt vilket håll som helst.
Vi har gått åt det hållet i en dag och fortsätter. Vi måste hitta nåt.
Du fick kartan av mig, Heather. Du fick tillbaka kartan!
Vad hjälper det att skynda på när vi inte har nån aning om var vi är?.
-Vi följer bäcken som Mike vill. -Lägg av nu!
Vi är dödens, det är kört.
Jag stannar här. När ni hittar nån, säg då-
-att jag ligger under det här trädet.
Jag skyller inte på nån...
-Det här är helt sjukt. -Jag vet.
-Vi måste verkligen samarbeta. -Just det.
Okej, då kan vi inte lämna tillbaka kameran eller bandspelaren i tid.
Vi skyller inte på nån för det.
-Området är inte så jävla stort. -Just det.
Det är svårt att försvinna nuförtiden. Det jobbar för oss.
-Vad är det? -Vi har lyckats gå jävligt vilse.
När vi inte kommer hem i dag kommer folk att märka det.
Min tjej märker absolut att jag inte har kommit hem.
Om jag hade ringt så...
Men när jag inte kommer och inte ringer, så märker hon det.
Så i kväll om vi inte hittar ett skit så kommer nån att leta efter oss.
-Åh nej! -Gå inte där, gå ner en bit.
Jag blev dyblöt.
-Fan... Men vi provar här. -Gör inte det. Gå nån annanstans.
Utan ryggsäckar vore det enklare.
Var det Michael som skrattade?
-Håll käften och gå över. -Han skrattar.
Det var länge sen jag hörde dig skratta.
Jag är glad att ni tycker det är kul att jag får lida resten av dan.
Snacka om lida...
-Kan vi fortsätta nu? -Nej, nu ska vi slappa.
Jag trodde att ni ville till bilen.
Nu går vi upp.
Ni skojar inte om kartan, va? Ni har lite för roligt för min smak.
Vi har bara flippat ut.
Få mig inte att skälla ut dig.
Allvar nu... Jag vill bara veta om ni har kartan.
Jag blir glad om jag vet att ni har den.
Om jag vet att ni har den och ser den blir jag mycket lugnare.
-Vi försöker bara ta det coolt. -Ni skrattar för att jag är blöt.
Heather, alla är blöta. Vi skrattar åt situationen.
Vi är jävligt hungriga och trötta. Vad fan begär du av oss?
Jag sparkade... Förlåt.
Det är för jävligt, men jag sparkade ner kartan i bäcken i går.
Den var värdelös. Jag sparkade ner fanskapet i bäcken.
Jag hoppas fan att han skojar.
-Mike? -Jag hoppas fan att han skojar.
-Skojar du? -Det hoppas jag att han gör.
Du måste skoja. Du måste fan skoja!
-Tror du att vi leker?. -Är du helt jävla galen!
-Kartan hjälpte oss inte ett skit! -Jo, jag kunde läsa den!
-Förlåt då. -Du är en jävla idiot! Jävla idiot.
-Kartan var helt värdelös. -Om vi dör är det ditt jävla fel!
Fattar du? Jag fattar inte hur du kunde vara så jävla dum!
-Vad fan tänkte du på?! -Det går ut över oss.
-Kartan var värdelös! -Ja, för dig!
-Det var inte därför jag tog med dig. -Jag är ledsen för kartan.
-Kartan hjälpte oss inte. -Jag visste precis var vi var.
-I går frågade jag vilken flod...
-Du håller käft! -Stäng av kameran!
Ge mig kompassen.
Du har förrått oss otroligt mycket.
-Ge mig kompassen. -Du förrådde oss när du gick vilse.
-Får jag hålla kompassjäveln? -Nej!
-Det är min, du kunde köpt en egen. -Jag skiter i om det är din.
Ni har båda sjabblat!
-Medge att du har sjabblat bort allt. -Nej, det har jag inte.
Varför har vi stannat?
-Har ni... -Tyst!
Har ni nåt skäl till att stanna? Det är det enda jag frågar.
Planen att gå söderut då? Vi verkade nöjda med den planen.
Varför funkar inte det längre?
-Va? -Det är en massa prylar här.
-Vad då för prylar?. -Voodoo-skit.
-Va? -Det hänger voodoo-prylar överallt.
-De finns överallt. -Herrejävlar.
-Kom hit med kameran! -Det finns en massa skit här.
Det här är helt jävla vansinnigt.
-Jag måste få det här på film. -Hämta kamerajäveln.
-Vad fan är det? -Jag har ingen aning.
Herregud... Det där är jävligt läskigt.
Det är ingen bondtölp som har gjort det där.
-Kan vi gå nu? -Ja.
Jag har allt på video. Herregud, jag såg inte ens de här.
Du har fått nog, Heather. Kom nu.
-Sluta filma nu. -Det räcker!
Okej, vi går nu.
-Vi sticker. Jag går. -Stäng av den!
Hjälp!
Snälla, hjälp oss!
Så kommer vi inte härifrån.
Man kan nog lugnt säga att vi är vilse.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Vi går in i tältet.
-Vi gör inte upp eld i natt. -Nej...
Vi gjorde inte upp eld första natten och då hände det inget.
Jag har inte hört nåt följa efter oss. Vi släcker lampan också.
Vad som helst kan locka hit det.
Nu sover vi.
Det är småbarn.
Jag drar på mig jeansen. Ta video- kameran. Nej, ta bandspelaren.
Herregud!
Spring, för helvete!
-Skynda dig! -Jag kommer.
Herregud! Vad fan är det här?. ! Vad fan är det?!
Mike, vart ska du?
Släck lampan. Släck lampan, Josh.
Nu är det släckt. Allt är släckt.
Jag är dyblöt.
Vad fan är det som händer?.
-Hörde ni barnet skrika? -Det finns inget jävla barn där ute.
-Jo, det var ett barn. -Det finns inget jävla barn där ute.
Jag har inte hört nåt sen vi stack.
Herregud, vad kallt det är.
Det är bäst att vi är tysta.
Jag hör inget längre. Vi går tillbaka.
-Hur länge har vi varit här?. -Inte vet jag. En timme.
Solen har gått upp, nu är det lugnt.
Vi går tillbaka och packar ihop allt och sticker.
Vad fan...?
-Var är min ryggsäck?. -Där. Men var är min?
Vad fan händer?.
-Varför jävlas de så här?. -De har öppnat den.
-De har hällt ut allt mitt vatten. -Det ser ut som slem.
Det är bara vatten... Nej, det är slem. Vad fan är det?
-Nu sticker vi. -Stäng av kameran.
-Jag skiter i allt nu! -Jag vet.
Stäng av den.
-Vänta lite. Har vi filmat allt? -Det skiter jag i.
-Vems prylar har de kastat ut? -Mina prylar!
-Varför just du? -Kom! Är du inte tillräckligt rädd?!
-Varför just du? -Det här är inte roligt längre.
-Ser det ut som om jag skrattar?. -Nej, du kör din dokumentärpryl.
-Lägg av! -Stäng av skiten då!
Våga fan inte bita mig!
-Om du... -Stäng av den!
-Det var inte meningen. -Gick det bra?
Ja då. Jag vill hem, men jag vill filma allt jag kan.
Vad fan...?
Är det möjligt?
Jag hatar att gå över trädstammar.
Om jag aldrig mer går över vatten på en trädstam så dör jag lycklig.
Jag fattar varför du gillar videokameran så mycket.
-Gör du? -Det är inte riktigt verkligheten.
-I verkligheten måste vi fortsätta. -Det är helfiltrerad verklighet.
Man kan låtsas att allt inte är som det är.
-Låt honom vara. -Vi måste gå.
Ge honom fem minuter. Lämna honom ifred.
-Fem minuter. Han har klappat ihop. -Vi håller alla på att klappa ihop.
Jo, men vi måste hjälpa varann.
Du hjälper honom inte genom att filma honom när han gråter.
-Jag vet. -Jag vet att vi båda klappar ihop.
Men nu tar vi oss samman.
-Jag förstår att vi måste fortsätta. -Det är jobbigt för oss alla.
-Och det här hjälper inte. -Jag vet. Låt honom gråta nu...
-Har ni en cigg? -Nej, vi har inga kvar.
-Har ingen cigaretter?. -De är slut.
Varför var det sån där blå jävla geléklet på mina prylar?.
Nu går vi. Nu går vi. Om vi fortsätter söderut kommer vi ut.
-Jag tältar inte här ute i natt igen. -Det vill ingen av oss göra.
-Det vet jag. -Vi vet att det kommer tillbaka.
-Det vet vi inte. -Tre nätter i rad och det blir värre.
Precis vad vi behöver höra.
Det jag försöker säga är...
...att skogen mycket väl kan fortsätta hur långt vi än går.
-Det är inte möjligt i vårt land. -Varför är det inte möjligt?
Det här är USA. Vi förstör de flesta av våra naturtillgångar.
Det är trädstammen vi gick över på. Det är samma träd.
Åh Gud! Du måste skoja!
Det är inte roligt!
Mike, sluta. Snälla, sluta.
Sluta...
Det är inte samma stam, Mike.
-Jo då. Öppna ögonen! -Det är inte samma stam.
Det är inte samma stam...
Det är samma stam.
-Skit ner dig, Gud! -Det är samma stam.
Okej, det är okej. Det är okej...
Var ska vi slå läger?.
Vi provar att gå österut i morgon. Jag vet inte vad jag ska säga, Josh.
-Om vi gick söderut, hur fan... -Vi har gått söderut hela jävla dan!
Jag vet inte hur vi hamnade här!
Ska jag göra nåt eller säga nåt?
Vad vill du göra, Josh?
Josh?
Jag vill göra film, Heather.
Kom vi inte hit för att göra det?
-Vi gör film. -Skit ner dig. Skit ner dig!
Nu bråkar vi inte. Jag orkar inte med det.
Det är kört för oss, så är det. Snälla, sluta bråka - båda två.
Jag tar första vakten.
Jag har första vakten.
-Kom igen, du kan bättre än så. -Vi har mycket att göra.
Här är din motivation: Du är vilse i skogen och är arg.
En jävla häxa lägger prylar utanför tältöppningen. Ingen kan hjälpa dig.
Du tog en av hennes små prydnads- saker. Och nu jagar hon oss.
Vi har gått i 1 5 timmar i dag, men hamnade på samma ställe igen!
-Det är din motivation! -Sluta.
-Snälla du, sluta. -Lägg av, Josh. Hon har fått nog.
-Du har fått henne att fatta. -Nej, hon gör fortfarande film.
-Det är det jag menar. -Det är fan det enda jag har kvar!
Sluta skrika åt mig.
Jag är trött på att gråta hela dan.
Vi måste tänka rationellt. Vi har mycket att göra.
Ska du skriva ett lyckligt slut åt oss, Heather?.
Stäng av kameran. Du börjar bli som hon.
-Hur fan kan vi lappa byxor nu? -Jag fryser.
-Minsta lilla tröst räknas. -Men det verkar absurt nu.
-Jo... -Det är mycket som verkar absurt.
Som att sova där vi sov i natt.
Det gör mig helt jävla galen. Det är så jävla sjukt.
-Förlåt. -Det är lugnt.
Förlåt, Heather.
-Vem vill ha en ostburgare? -Jag.
-Jag har en ostburgare i bakfickan. -Har du det?
-Kan du lysa lite här?. -Vet ni vad jag är sugen på?
-Vad då? -Potatismos.
Jag med.
Mammas potatismos.
Du får äta det snart igen.
Mammas potatismos och ett ligg.
Josh!
-Vi håller oss alltid inom hörhåll! -Lugna ner dig.
Hur kan jag... Josh!
-Han är nog nere vid floden. -Då hade han hört mig.
-Ge honom tid att svara. -Minns du vad han sa i går?.
Vad då?
Om det där kletet på hans sovsäck.
Vi måste hitta honom.
Vi hittar inte ens bilen. Hur ska vi då hitta Josh?
-Kom igen nu. -Nej, nej...
Lugn nu. Vi river tältet så är vi klara att dra när han kommer.
Jag börjar bli galen.
Josh har inte kommit tillbaka... Här är jag, Mike!
Jag vet inte om Josh har stuckit. Alla hans prylar är kvar.
Jag har kameran. Hur fan ska jag kunna gå med den?
-Tar du med kameran? -Vi måste.
Vad tycker du om österut?
Söderut funkade inte.
Vilken häxa var värst, den elaka västhäxan eller elaka östhäxan?
-Elaka västhäxan var elakast. -Då går vi österut.
Vad fan är det?
Josh?
Vi slår upp tältet nu.
-Jag vill ha en köttbulle. -Bara en?
-Och ett glas rödvin. -Jag kan dricka en hel jävla flaska.
-Och ett paket cigg. -Vad gott. Och ett långt, varmt bad.
-Och en stor pumpapaj. -Med glass.
-Varm paj med smält glass. -Gott.
Vilken är din favoritgrej att göra en söndag?
Förut var det att vandra i skogen.
-Men jag tror... -Det kan du nog stryka nu.
Ska vi öppna och titta? Är det ett trick?.
Josh?
Varifrån kommer det?
Var är du, Josh? Säg var du är!
Herregud!
Tror du att det är de som jävlas med oss?
-Det är här borta. -Nej, här.
Vi letar efter honom.
Jag vet inte om det är han.
Jag vet inte var vi ska leta.
Säg var du är, Josh!
-Mike? Snälla, somna inte. -Jag kan inte sova...
Vad det än är, så vet det att Josh är borta.
Om det hade varit Josh så hade han sagt var han var.
Vad det än var så lät det som Josh.
Jag vill bara visa att Mike är här.
Han sover.
Helvete...
Vad fan är det?
-Mike? -Vad är det?
Det ligger nåt här ute.
-Jag bär bort det från tältet. -Få väck det.
Jag bär bort det...
...från tältet. Nu kastar jag det.
Vi fortsätter gå. Okej?
Jag hittade cigaretter längst ner i ryggsäcken.
Då lever vi. Vi kan röka.
Den är helt blodig.
Herregud...
Ni ser...
-Vad gör du? -Jag tvättar bara händerna.
Jag tvättar händerna.
Jag ska sätta på handskarna.
-Är allt bra? -Ja...
-Behöver du hjälp? -Nej, nej. Jag klarar mig.
-Vad hände? -Ingenting. Jag är hungrig och trött.
Jag är väldigt rädd och vill hem. Men vi är båda okej...
Mitt hår har fastnat.
Tack.
2 1 30 matcher.
En säsong till och Cal Ripken är kungen! Kungen!
Men jag får inte se det, för jag är ute i skogen.
Säg att du inte äter ett visset löv.
Jag vill säga förlåt...
...till Mikes mamma, Joshs mamma och min mamma.
Jag ber alla om ursäkt.
Jag var väldigt naiv.
Jag är så hemskt ledsen...
...för allt som har hänt.
För vad Mike än säger nu så är det mitt fel.
För det var mitt projekt och jag insisterade...
Jag insisterade på allt.
Jag insisterade på att vi inte var vilse.
Jag insisterade på att vi skulle fortsätta.
Jag insisterade på att vi skulle gå söderut.
Jag skulle absolut bestämma och så här gick det för oss.
Och det är mitt fel att vi är här nu.
Hungriga, frusna...
...och jagade.
Jag älskar er, mamma...och pappa.
Jag är hemskt ledsen.
Vad var det...?
Jag är rädd för att sluta ögonen. Och jag är rädd för att öppna dem.
Vi kommer att dö här ute.
-Har du den? -Klar?.
-Är du klar?. -Ta lampan.
Det kan inte vara han.
Herrejävlar! Det är ett hus.
Se dig för.
Josh?
-Mike... -Kom igen.
-Var fan är du, Mike? -Jag är inne i huset.
Gå inte in.
-Mike, var är du? -Jag är precis här!
-Var är han? -Gör det inte, Mike!
-Är han här?. -Nej.
Går du upp?
Jag hör honom. - Jag hör dig. Josh!
Jag går upp nu!
Hör du?
Var är han? - Var är du?!
Josh?
Jag hör honom där nere. Kom! Jag hör honom där nere!
Kom!
Josh, är det du där nere?
Josh...
Mike!
Text: Thomas Jansson - IFT
Ansvarig utgivare: Roger Bolander