-=(TEXT MIKAEL BJÖRESTÅL)=-
"Upstate New York - November 27"
var ska vi lägga allt bagaget?
Har du tänkt på det.
- Du är riktigt stark. - Okej, putta!
Detta är det sista lovet jag någonsin tänker åka på med dig.
var har du fått alla muskler ifrån?
- Kom igen. - Mer, mer, mer!
- Sluta inte nu. - Hur mycket mer?
Det är bara några mer miljoner mil.
vad för några mer?
Några mer miljoner mil. Här uppe ska vi stanna.
Fortsätt putta. Sluta inte.
- Nästa gång Mexico. - Hawaii är bättre.
Så, Så. Det är bra.
- vad ska du göra nu? - jag skall försöka skaffa hjälp--
- Hjälp? - Hjälp.
Kom igen. Så ska vi ha snöbollskrig.
Pappa! pappa!
Kom igen! Hjälp mej, Pappa!
ja, har du nummret till Alarm Tjänst?
Tack, Stan.
Om du vill ha hjälp med någonting, är det bara att ropa, herr. Russell.
Tack, det ska jag.
herr. Russell?
ta i mot.
du vet att den här är på väg till Seattle också, Enastående?
Ja, herrn.
bra.
Först, efter det hände, så var jag i shocktillstånd.
jag fungerade automatiskt. jag kände inte någonting.
Och en dag, förstod jag att--
Joanna and Kathy var borta.
jag gick runt i lägenheten och sa om och om igen: "Dom är borta."
jag tror jag var halvgalen.
men det är över nu...
och det jag måste göra nu är att börja ställa krav på mig själv.
Din första klass är nästa måndag.
jag ordnar ett möte imorrgon med dom ansvariga.
Du kommer ihåg många utav dom. 11:00 är det okej?
det är bra, Robert. Tack för all du gjort.
kom igen. Alla är uppåt för att du är här.
En välkänd och berömd kompositör som du själv.
Säger vem?
Berömd eller inte, vi är glada att du kom.
Kom igen! Ge det till mig!
- Nej! - Okej, barn, tysta lite.
Gå till köket, och ta dig några kakor.
Förresten, hur länge tänker du stanna på det hotellet?
- Det finns gott om rum här. - Nej, tack, Eva.
jag tror att jag ska försöka hyra ett hus. jag har lite på gång.
jag behöver ett ställe att låsa in mej på och öva på pianot hela kvällen.
jag har en vän som arbetar åt Historiska Hus Sällskapet.
Dom har några gamla hus som dom säkert hyrar ut.
- jag skall se vad jag får fram. - Bra.
- Herr. Russell? - Ja.
Hallå, jag är Claire Norman. Hoppa in så kör vi dit.
Fint.
- När bodde det någon där senast? - Få se.
Cirka 12 år sedan. Det tillhör Historiska Bevarings Sällskapet...
dom senaste 12 åren.
Där har vi det.
Wow.
Det fanns planer förr att göra det till ett museum.
men jag vet inte. jag tror att man ska bo i ett hus.
varför har ingen bott i det?
Jag har bara varit med i sällskapet i ett år nu.
Intrycket jag får är att dom inte har ansträngt sig tillräckligt.
Självklart, så behövs det mycket arbete.
Ja.
En del saker är alleredan fixade.
Du får titta på det. Du vet, du gillar.
Här är köket.
Vad kostar det att underhålla ett sånt här stort hus?
Vi har en man som ser efter stället.
Herr. Tuttle.
Och...
detta är musikrummet.
Det här är anledningen till Att jag tänkte på dig.
Pianot lämmnades här när Sällskapet tog över.
För mycket besvär att flytta, det.
Det är nog i dålig kondition.
Vad är villkoren?
Ledsen att störa dig.
Det är okej, Herr. Tuttle. Det här var alleredan klart.
Det är en man på framsidan som väntar på att få leverera en vattentank.
Åh, okej.
Har du lyckats att skriva nått?
Jag arbetar fortfarande med den andra versen. Som vanligt.
Men, kanske lextionerna vill hjälpa, dig att få igång nya ideer.
jag tror...
att det är...
23 registrerade studenter...
för lextionerna i avandserad musik form.
Nu när vi alla vet att det inte regnar ute.
Såvida det inte brinner någon annan stans i byggnaden som vi inte vet om...
det är en massa folk här som inte har nått bättre att göra.
Men ialla fall...
så vet vi mera efter den andra lextionen.
Jag är säker på att ni känner igen detta...
hur många kännde igen det.
Låter lite bättre med en orkester och ett piano.
Nej, Det låter fint. Det var toppen.
John's hemlighet är att han är en naturbegåvning.
Gå inte för långt. Ursäkta.
- Om du inte hittar tillbaka-- - Så skikar jag ut en spår grupp.
Hej. Jag vill att du får träffa min mor.
- Hur står det till, Fru. Norman? - Hur mår du?
Detta är John Russell. Kommer du ihåg Chessman huset?
Åh, ja. Jag är glad att få träffa dig, Herr. Russell.
- Hur gillar du stället? - Fint.
- Det är så stort. - ja.
damer och herrar, kan jag få er uppmärksamhet, snälla.
jag vill presentera Senator Joseph Carmichael--
Min Gud. Han skall göra ett tal till.
vad ni hör är en livslång Republican som commenterar demokratin.
Ni vet hur jag hatar tal.
men ibland, vid speciella tillfällen...
För att få ihop pengar till våran magnifika symphoni orkestra--
Och var dom inte fantastiska ikväll?
Jodå.
- jag skulle presis ta mig en drink. - Jag tror jag gör dig sällskap.
Jag är snart tillbaka, Mor.
Tack.
Tack. Faktiskt, är han en av våra huvud direktörer...
på Historiska bevarings Sällskapet.
Faktiskt, han har blivet våran bästa philanthropist.
- Så, du har kommit tillrätta? - Åh, ja.
Där är några saker som fanns i sällskapet som tillhör ditt hus.
Få se om jag kan ta med dom upp till dig.
Jag är glad att du tog huset.
Herr. Tuttle?
ja, Herr. Russell?
Du skrämde mej.
Finns det någon annan här? Fru. Rissean städar hon idag?
Nej, herrn, bara jag.
Tack.
Det är underbart-- musiken.
- Men, hallå. - Hej.
- Låter som en vaggvisa. - Ja, ungefär.
men, här, som jag lovade.
Detta är några tavlor som brukade hänga någonstans i huset.
Och här är...
det är ett gamalt renoverat foto tagit på framsidan av huset.
- är det inte förvånansvärt? - Vackert.
Jag försökte ringa, men dom gav inte ut ditt nummer ännu.
Det är en vacker gamal sak. har du renoverat den?
Nej, det har jag inte.
hum, den var Kathy's, min dotter.
men, jag tror att det är bättre att jag åker.
jag hoppas du gillar tavlorna.
Tack.
Ska du rida?
ja. Rider du?
vad är det med dig?
jag tänkte på min dotter, Kathy--
hur mycket hon älskade hästar.
En luft låsning någonstans.
Den var för hög, för rytmisk.
men, den börjar, åtminstone.
Varför händer det två morgonar i rad...
exact kl 6:00?
Varför håller det på i en halvminut och sedan stannar? Det stämmer inte.
En smältugn är inte som något annat, Herr. Russell.
Den har vanor.
Det är ett gamalt hus.
Det låter.
men, jättebra.
Vi är fortfarande inte överens om f-ljuden...
och, älskling, Du dröjer lite för mycket på dom sista fyra raderna.
Annars, var det utmärkt.
- God natt. - God natt.
Ses i morgon.
Det jag försöker säga är...
har något som det här hänt i huset tidigare?
I så fall, till vem, när, och vad gjorde dom åt det?
Så länge som jag tillhört Sällskapet, så har huset varit tomt.
John, du arbetar för hårt.
Du har gått igenom en fruktansvärd känslig händelse.
- Säger du att jag inbillar mej? - Ursäkta mej.
Minnie?
Claire, du har telefon-- Din mor.
- Skall jag säga att du är upptagen? - jag kommer.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Du vet att det är några frågor kring ditt arrende, Herr. Russell.
- Vad menar du? - Det huset skulle inte ha hyrats ut.
Fru Norman stressade dessa papper igenom vårat kontrollsystem.
Hon gick inte den vanliga vägen.
Varför skulle någon opponera sig?
Det är inte passande att i huset.
Ingen har lyckats med det.
Det vill inte ha några människor.
Och så har det varit problem i huset tidigare?
Lyssna, det är not för not. Samma tempo, även samma nyckel.
Vad tror du?
Jag vet inte. är det ett sammanträffande.
Men melodin måste ha varit väldigt populär en gång i tiden...
annars skulle den inte ha varit i spel dosan.
Jag instämmer, men jag svär att jag aldrig har hört...
den före jag spelade in den samma dag som du kom över.
Det är någonting-- Någonting.
Som hänt här tidigare. Jag är inte den förste.
Jag gick över filerna väldigt nogrant...
hela vägen bakåt till 1920.
- Hittade inget anorlunda. - Fröken Huxley.
Minnie är en väldigt överenergisk gamal dam, men hon skulle aldrig--
Hon säger huset inte vill ha människor. Hon har fel.
vad det nu än är så försöker det desperat att kommunisera.
Dunsarna, vattenrören, dom trasiga fönsterna.
Allt glas föll utåt. Så det måste va gjort från insidan.
Allt som har hänt vill försöka få mig...
att ta mig upp till vindsrummet.
Jag vill se det.
Titta på boken på bänken där.
"C.S.B. Januari 4, 1909."
Det är ett barns handstil.
1909. vem kan ha levt här då?
Det var där jag hittade speldosan, på den.
Titta på rullstolen.
Åh, min Gud.
Den är så liten.
Vad var detta för rum?
Tidigare Ägare: William Sarachino med familj. Arkitekt.
Köpte stället 1965. Sålde det 1967.
Övertogs av Sällskapet för Historiska Bevaringar...
November, 1967 , en generös gåva av Carmichael Fonden.
- Det är senatorn? - ja.
- Stor philanthropist. - var är resten av denna filen?
Tidigare ägare--
Inga tidigare ägare är listade.
Det finns inget här före 1920.
Minnie, letade efter Chessman hus filen, före-1920.
- vet du var den finns? - vad är det ni vill veta?
Vi försöker få reda på vilka som bodde i huset 1909.
A man som hette Barnard. En docktor.
- Hadde han några barn? - Jag tror en son och en dotter.
Det var någon sort av familje tragedi, jag tror.
Han sålde huset 1909.
1909? Jag fixar det till dig.
Fint.
den är klar att andvända. Scannern är till höger.
Tack så mycket.
Kolla här.
Februari 9. Detta är annonser.
Ekonomi sida.
Riktiga gods. Mer annonser.
Vänta, Vänta, Vänta.
"Cora Barnard, 7 åriga dottern till Dr. Walter Barnard...
framstående Seattle psykiatiker, blev träffad och alvarligt skadad...
när hon kom ivägen för en kolvangn...
utanför sitt hem Chessman Park igår.
Hon transporterades snabbt till St. Margaret's sjukhuset...
där hennes kvarlevor senare begravdes."
- Och så vidare. - Cora Barnard.
C.S.B.
Där.
"Cora Barnard, dotter till--
Dukade under på St. Margaret's Sjukhuset...
att skadad hålla ut till och med den 15 Februari.
Hon sörjs av sina föräldrar.
Fröken Barnard kommer att läggas i familjegraven...
i Brookfields kyrkogård."
Där är docktorn...
och hans fru.
Där är brodern, Lloyd.
Denna lilla flicka, Cora...
dödades på gatan.
det var en olycka, nästan samma som Kathys.
vad är det i huset, Claire?
vad gör det? Varför försöker det nå mig?
- John-- - Är det pågrund utav min dotter?
Jag kan inte gå igenom det en gång till.
Du måste ut ur huset.
jag tror på allt som du säger, Herr. Russell.
Ljuden, ljusena, förflyttningar av saker--
allt känns bekant.
- Fasinerande saker. - Men saken är den...
vad gör vi nu?
Jag skall säga dig, vid sidan om.
Vi har kommit hit...
många mediums och spiritalister och så.
Vi har testat dom.
99 procent är bluff.
Men 1 procent--
är förbluffande.
Ett medium.
- herr. Russell? - ja.
- Hur mår du? - Hur mår du?
- Min fru, Leah. - Kom in, snälla.
- Tack. - det är presis till vänster.
kan vi få ljuset släckt, snälla?
okej.
jag tror att jag har fått det inspelat.
- är det okej? - ja, självklart.
det är bra. Herr. Russell, vill du sitta där, snälla?
jag sitter här. Tack.
Du har genomlidet en svår förlust, John Russell.
Du har förlorat en fru och ett barn.
närvaron i detta hus sträcker sig igenom den förlusten.
Närvaron är väldigt stark här.
det är ett barns närvaro...
ett barn som inte finner någon ro...
som inte kan vila.
närvaron är med oss.
Vi känner att du är med oss.
Vill du tala med oss?
Vill du kommunisera med oss?
Vill du komma igenom med oss?
Vill du tala med oss?
Vi är här för att hjälpa dig.
vad är ditt namn?
Vill du tala med oss?
Ja.
vad är ditt namn?
Är du barnet Cora?
är du barnet som som blev dödad?
vad är ditt namn?
Joseph.
Dog du i detta hus, Joseph?
Hur dog du?
Är det någon här som du vill kommunisera med?
Hjälp. Hjälp. Hjälp.
Herr. Russell, vill ni sitta här nu, snälla?
Vill du tala med John?
Vill du tala om för oss varför du inte får någon vila?
Tala med John.
John är med oss.
vad vill du ha utav John?
varför känner du ingen ro?
varför är du kvar i detta hus, Joseph?
vad finns i detta hus?
Tala till John.
John är med oss.
Hur dog du?
Dog du i detta hus?
varför är du kvar i detta hus?
Hur dog du?
Joseph, dog du i detta hus?
Vi är här för att hjälpa dig.
vad är ditt namn?
... dödad utav kolkärran?
Är du barnet som blev dödad utav kolkärran?
Vi är här för att hjälpa dig.
vad är ditt namn?
Joseph.
Dog du i detta hus, Joseph?
Hus.
Mitt rum.
Kan inte gå.
Vill du tala om för oss varför du inte får någon ro?
Min far.
Joseph, dog du i detta hus?
- Mitt rum. - Hur dog du?
Far.
Källan.
Ranch.
Scared heart.
Min medalj.
Far, nej.
Hjälp.
Kropp. Ranch.
Källan.
Mitt namn-- Joseph Carmichael.
Ja.
jag är ledsen att--
Jag just-- kan du komma--
Vill du berätta för oss Varför du inte har någon ro?
- Min far. - Joseph, dog du i huset?
- Mitt rum. - Hur dog du?
Far, nej.
jag skulle inte ha kallat på dig. Men jag behövde någon.
jag skrev några ord på pappret.
jag skrev "Sacred Heart."
det fanns ett barnhem för föräldrarlösa...
som hette Sacred Heart.
Det stängdes igen för många år sedan.
Vad?
Deras barn, Joseph Carmichael.
Han blev mördad i detta huset på vinden...
och begravd.
Och då en föräldrarlös--
Sluta, John, bara för en minut, snälla!
Fröken Huxley är i telefonen, Senator. Det är tredje gången den här morgonen.
- Hon säger att det är viktigt. - Okej, jag tar det.
Hallå, Minnie. Hur mår du?
Bra.
Dom har gått igenom akterna.
kan jag få namnet igen.
jag är glad om jag kan hjälpa till, som du vet.
hej då.
Detta är senatorns familjekrönika, 1960.
jag fick det från huvud bibloteket, dom kopierade den till mig.
- Hittade du någonting? - Det är någon form av oslipad återblick...
Någon kom när dom tänkte göra huset till museum.
Richard Carmichael och familj bodde i huset 1899 till 1906.
Richard var senator's far.
Hans mor dog när han föddes 1900.
Allt står här.
Titta på artikeln om hans sjukdom.
"Joe Carmichael, deras son, fick vid 3 års ålder barn förlamning--"
Lite längere ner.
"de bestämmde sig för att sända lilla Joe till det berömda Nordbach Sanatoriumet...
i Basel, Schweiz, för special therapi.
Arrangerat av hans far, gick han ombord till Europa i Oktober, 1906...
och inte sätta sin fot på Amrikansk mark förrän första världskriget var över."
Så kan det nog ha gått till?
Richard's son, ett sjukt barn...
blev mördad av sin fader och begravdes i hemlighet.
Och sen kom utbytingen, en 6 år gamal föräldrarlös...
fick ta hans plats, och skeppades över dit med en gång...
med faderns skådespeleri-- så fungerade allt som det skulle.
Även kriget funkade. Det höll han kvar i Schweiz till 1918.
När han kom tillbaka hit, var han 18 år.
Vem skulle kunna veta att han inte var den riktiga sonen?
Om han inte var en krympling längere, så var det för han var botad.
Tror du han vet om mordet och utbytningen?
jag vet inte.
Hur kunnde en far göra nått sådant
Richard's fru var Emily Spencer, dottern till H.T. Spencer...
som grundade Spencer Carmichael emperiet.
Han dog 1905. Han var en mutimljardär. Hans testamente--
hans testamente är säkert välldigt intressant.
Det måste finnas en kopia på det i hallen med dockumentena.
Jag skall också ta reda på om det fanns en Spencer eller Carmichael ranch någonstans.
ja-- en ranch med en källa.
Detta är 1908 års karta över Seattle...
Som är öppen till den del av staden var Carmichael ranch var hittad.
- Här. - vad menas med det lilla märket där?
Enligt legenden här, det var platsen för källan här på egendomen.
- jag förstår. - Och i 1914 års karta...
som är nämd här till samma område...
det fanns en stor del som uppenbarligen har sålts...
men egendomen är sig väldigt lik, och källan finns där fortfarande.
- Presis. Rätt. - 1928 års karta var mycket ändrad.
Där va en längre underavdelning av egendomen.
Symbolen från källan har försvunnet...
och ett hus har byggts här.
Ranchen är upptagen i testamentet...
del av arvet till lille Joseph Carmichael, hela fem år.
Han fick så gott som allt.
- Hur var det med fadern, Richard? - han fick inget...
godkännd av hans son's förmyndare, och därför värdig förvaltare av egendomen.
men, gamle man Spencer's dotter var död...
och, tydligen, var han inte så fötjust i hans svärson.
Ja, men vänta. Richard fick inga pengar...
men han kontrollerar fortfarande sin son, och hans son är värd en förmögenhet...
Såvida--
Såvida, om någon andledning, pojken dör före 21 års ålder.
I det fallet, går alltihop till välgörenhet.
Det skulle slå ut Richard helt och hållet...
och där var han med en son som var...
svag, sjuk, krymplig-- och kunnde inte gå.
Han måste ha beslutat att inte chansa med pojken.
Pengarna var lite för frestande.
vad skall du säga till henne?
Angående källan under huset och kroppen.
- Och medaljen med namnet på? - Nej. Inget om Carmichael.
- Hon tror du är galen. - Du säger till henne att jag inte är dt.
God kväll, Fru. Grey. Jag är John Russell.
Detta är Fröken Norman.
herr. Russell, Jag skulle inte ha lyssnat på din historia för två minuter...
jag skulle inte ha släppt in dig här men för något du sa på telefonen.
Du sa att denna seansen hände för tre nätter sedan.
- Eller? - Det är riktigt.
Okej, tre nätter sedan, på måndag kväll...
Linda, min dotter, vaknade upp skrikandes...
efter midnatt.
Hon hadde en mardröm.
När jag gick in till henne, var hon hysterisk, hon vrålade.
Jag har aldrig sett henne sån förut.
Åh, Jag menar, hon har haft mardrömmar förut, men inte--
Hon sa att hon sett en pojk--
väldigt liten, väldigt tunn...
nästan spöklik--
och han försökte komma upp genom golvet.
Han fortsatte att stirra på hene.
Här, i mitten.
Hon har inte varit i rummet sedan dess, hon går inte nära det. Hon sover med mig.
Det vi vill, är--
vad vill du, Herr. Russell, riva isär det här rummet.
Men, jag har ditt nummer. jag måste tänk på det.
vad i helvete är det som händer? Linda!
Dom gräver fortfarande...
men dom hittade källan.
Okej.
- Hittade du någonting? - Nej, inget än.
Det här är Tony, Fru. Grey's son. Fröken Norman.
- Hallå. - Hej.
Tack.
- Ge mig ficklampan, är du snäll? - Okej.
jag tror jag hittade någonting.
Vad är det?
En hand.
Vad?
Det är en hand.
jag ringer polisen.
Inget mer?
Ser inte så ut.
Du tror det kanske det finns något mer där nere?
Assistant coroner säger dom benen har varit där nere i kanske 50 år.
Har du någon ide vem det barnet var?
Nej, inte igentligen.
Vad menar du med "inte igentligen"?
Jag vill ha utlåtande från allihop.
Fru. Grey, har du något annat ställe som du kan vara över natten på?
- Ja, allt är arrangerat. - Bra.
Jag tror du borde sagt till dom.
det måste vara där.
Utan medaljen, finns iget bevis, inget.
- Du har banden. - band kan bli ändrade.
Dom vet det. Såg du uttrycket i hans ansikte?
Det var tydligt att du hållde tillbaka något.
Jag säger.
Se, det är sent. Gå och vila dig, så pratar jag med dig imorgon.
- Fint. Kör försiktigt. - Du med.
vad är det?
"St. Paul's kyrka September 8, 1900...
Joseph Patrick Carmichael."
det var här.
Du måste visa det för polisen. Det är det endaste riktiga bevist som finns.
Dom hittade det inte eller såg mig gräva upp det. Varför skulle dom tro att det var där?
Du kan bara inte nonchalera dom.
Polisen tänker inte besvära sig med ett 70 årigt fall.
- Fortfarande, är det ett olöst mord. - Nå.
Det som skall göras måste göras av mig.
Jag måste till Carmichael.
- Han träffar dig inte nu. - Han träffar mig.
Senator!
- Hej, stanna där! Stopp. - Herr. Carmichael! Senator--
- Vänta en minut, nu. - Håll dig för helvete ur min väg.
Senator, Jag är John Russell.
Jag bor i ditt hus. Senator, titta.
jag vill visa honom den. jag vill prata med han. Släpp mig!
Senator!
Titta på denna medaljen.
Det är en baptism medalj.
- Ditt namn står på den. - Du har honom?
- Vi har honom. - Det var begravt ihop med kroppen.
En liten pojk.
Polisen vet om det.
Vem var det? Nån galning?
jag har ingen aning. Glöm det. Kom igen.
Dale, jag vill att du tar radio kontakt med polis stationen...
Kapten DeWitt.
Be han ringa mej i Spokane på det här nummret.
ja, herrn.
Din förbannade jävul.
vad är det du vill?
vad vill du?
jag har gjort allt jag kan göra!
Det finns inte mer att göra.
- Herr. Russell? - ja?
- Mitt namn är DeWitt, Kapten DeWitt. - Åh, ja.
- jag skulle vilja prata med dig. - Okej. Kom in.
- Vilket hus. - Ja.
Du är en musiker, en kompositör-- stämmer det, herr. Russell?
ja.
Du undervisar en grupp på musik universitetet?
Det är riktigt.
Är det här du höll din seans?
Vad var det du ville tala med mig om?
Du var ute på Boeing Flygfältet i morses, Herr. Russell.
Dom sa att du ställde till med en ordentlig scen--
skrek och gapade, som en galning.
Sergeant Durban sa till mej att du höll på med underliga saker igår kväll.
Verkar som du grävde upp några ben under damens hus...
att en spökröst sa till dig var, är det riktigt?
Bara Sergeant Durban sa att du inte hadde någon aning...
vems benen var-- ingen aning alls.
Nu, ser det lite konstigt ut, eller hur...
att du gick omkring flygfältet i morse och...
ställde galna anklagelser om Senator Carmichael?
- jag gjorde inga anklagelser. - Senatorn har tjänat sin stat...
- i 36 år och tänker inte... - jag säger dig--
- Inte ge efter för någon smutsig utpressning. - Utpressning?
- Du hörde mig. - vad pratar du om?
jag har förstått att du har förlorat din fru och dotter nyss.
Kanske det shockar dig-- kanske för mycket.
Kanske du behöver hjälp.
- Jag vill att du går nu. - vi kan se till det.
- Förstår du inte vad jag säger? - Ut, nu.
Lyssna på mig, Russell.
Du har någonting som är senatorns. Han vill ha tillbaks det.
Det är en liten guldmedalj, ett familjevapen. han har blivet av med det.
Han tror att du har det.
Jag vet inte vad pratar du om.
Jag är ledsen att jag skäller så på dig, men jag är skit förbannad.
Denna morgon--
Detta är Captain DeWitt, han är med polisen.
Är du Fröken Norman?
ja.
Jag tar det nu, eller så kommer jag tillbaks med husransakan...
och river isär hela stället.
"Riva stället i bitar"?
- Vad händer här? - Jag är här.
Skyll dig själv.
Jaha, vad handlade det om?
Senator Carmichael tror att han blir utpressad.
Dom stängde av dig och tvingade mej att avgå från sällskapet.
Ingen förklaring, ingen anledning, inget, bara "ut."
jag har ett möte med toppen av direktörerna.
Ska se vad jag får reda på.
Jag ringer och talar om det sen.
ja? ja, Claire?
jag körde förbi, och kände igen bilen.
jag vet inte hur det hände. Jag vet inte hur det har kunnat hänt.
det finns inga andra bilar. Det finns inget.
Allt är upp och ner i mitten av vägen.
det är den mannen-- den polisman som var vid ditt hus.
DeWitt. Han är död.
Carmichael. Några medelanden?
Åh, ja. kapten DeWitt. vad sa han?
Vad?
ja.
Åh, min Gud.
Vad?
vad? Russell.
Okej.
ge mig det nummret.
- John Russell. - Senatorn väntar.
- Upptagen? - ja.
- Vart går du? Claire-- - Jag är snart tillbaka, Mamma.
Okej. Vad i helvete vill du?
Du måste ha en aning.
Men jag är en upptagen man. Skynda dig.
Huset på Chessman Park--
Din familj levde där till 1906.
Det hadde en historia av konstiga händelser.
Det är någonting i det huset, en andlig uppenbarelse.
I eftermiddags, så kom Captain DeWitt och träffade mig...
troligen för din räkning...
så du måste ha vetat vad som hände, åtminstone så mycket som DeWitt could säger--
störningarna, seansen, och twisten i testamentet.
jag försökte prata med dig på flygplatsen.
Jag visade dig denna.
DeWitt sa att du förlorat den.
Jag hittade den i graven...
Där barnet var begravt.
Det finns ingen logisk förklaring av det jag kommer säga dig nu.
Pojken var en krympling.
Jag tror han blev dödad...
på vinden i det huset.
Jag såg vad som hände...
och jag tror det var Richard Carmichael, din far...
Vem mördade pojken, hans riktiga son...
Joseph Carmichael.
Sen var det en utbytning från Sacred Heart Barnhemmet.
Pojken togs till europa...
botades mirakulöst och återvände tillbaks.
Den utbytbytingen var du.
Så, det är din historia.
Kalla det du vill.
- Hur mycket? - Min Gud.
Okej, hur mycket vill du ha för denna fars som du kommit på?
Detta är ingen utpressning.
jag har handskats med sånna som dig förut.
Du har väntat på det, och så kom du hit med en historia så otroligt fel--
Sanningen skrämmer dig, eller hur?
Det är sanningen. Jag blir inte begravd.
- Ut. - Inget av detta tillhör dig.
Ut här ifrån med dina äckliga lögner.
jag skulle ha gått till det döda barnet. Du har anat något hela ditt liv.
Du är inte Joseph Carmichael. Du är den hemskaste sortens mördare--
mördar för egen vinning.
Min far var ingen mördare.
Ingen i hela världen kan säga det.
Min far var en stor man.
Han var en kärleksfull man.
Hur kan du komma in här och anklaga honom--
Hur kan du?
Fan ta dig!
Jag tillåter inte dig att smutskasta hans goda namn.
Dom här dockumenten finns i ett register nere i stan.
Detta är ett band på seansen.
Det finns ingen kopia.
Ta den. Jag är klar med det jag skulle göra.
jag är ledsen.
Om jag kommer på att du har sagt ett knyst av det här--
ett knyst--
till någon...
Du kommer önska att du inte va född.
Vad var det för skjutande?
Ingenting.
Ut.
Låt mej va.
John, jag försökte--
detta är inte likt mej.
John, var är du?
John, vad gör du?
Snälla. Jag vill inte komma upp dit.
Jag följde efter dig. Jag följde efter dig.
Jag trodde du var här. Jag ropade och ropade.
Det är okej. Lugn.
- Jag vill att du väntar i bilen. - Nej, du går inte tillbaka in dit!
- Nej, snälla, snälla, nej! - Claire, Claire.
Ta dig samman. Fortsätt.
Jag är snart tillbaka. Oroa dig inte.
Joseph, nej!
Pappa.
Min medalj.
Pappa, nej.
Hjälp. -=(TEXT AV MIKAEL BJÖRESTÅL)=-