VITA HUSET
WASHINGTON DC
Ärade Alan Dee och den före detta mrs Easton.
Ärade William och mrs Breslow.
Ärade Nelson och mrs Winnie Mandela.
Mina damer och herrar, USAs president,
och mrs Bush.
Hur mår ni? Alla är här! Titta!
Hej, Peter.
Jack, trevligt att du kunde komma. Bill, hej.
Gör dig av med skägget. För liberalt. Hej, Frank. Trudy.
Hej, Peter. Trevligt att du kunde komma.
Alla är här ikväll.
Tack så mycket. Dr Meinheimer, kul att ni kom, sir.
Här är hon.
Tack.
Akta hennes huvud!
- Hur gick det, min kära? - Ingen fara.
Bra. Varsågoda och sitt.
Välkomna.
Trevligt att se att vi har äran
att ha så många framträdande gäster här ikväll.
Denna vecka firar vi upprätthållandet av lagen över hela landet.
Jag lämnar nu över till vår egen polismästare i DC,
Kommissarie Annabel Brumford.
Jag vill introducera en framstående amerikan, som denna vecka belönas
för att ha dödat sin tusende knarklangare.
Mina damer och herrar, en applåd
för inspektör Frank Drebin från Polispatrullen.
Ärligt talat så backade jag på de två senaste med min bil.
Som tur var visade de sig vara knarklangare.
Jaha, tack, kommissarien.
Nu ska min personalchef, John Sununu, introducera några särskilda gäster.
Tack.
Med stolthet välkomnar vi våra gäster från landets energileverantörer.
Först ut, chefen för Samfundet för Petroleumindustrins Ledare -
bättre kända som SPIL -
Mr Terence Baggett.
Nu, ordföranden för Rörelsen för Ökad Kolanvändning, eller RÖK,
- Mr Donald Fenwick. - Tack så mycket.
Och direktören för Posten för Atomisk Nytta och Gagn, PANG,
Mr Arthur Dunwell.
Under de senaste tre åren,
har denna styrelse försökt formulera en landsomfattande energipolicy,
med varaktigt inflytande under nästa årtionde samt därefter.
För att se till att vi väljer rätt,
har presidenten utsett till sin främste rådgivare inom detta ämne...
Dr Albert S Meinheimer.
Som ni säkert vet har han ett rykte utan like,
och dr Meinheimer kommer att framföra sina rekommendationer
inför pressklubbens årliga riksmiddag...
Mr President...
Jag vill att ni ska vara de första som får veta
att jag baserar hela min regerings energipolicy
på dr Meinheimers rekommendationer.
Den här frågan är alltför viktig för politiker med specialintressen.
I stället behövs en oberoende källa att basera framtida handlingar på,
och dr Meinheimer är den vedertagna experten inom området.
Mr President...
Om jag får säga en sak,
jag hoppas verkligen att dr Meinheimer
inte låter sig på...påverkas av de så kallade miljökämparna.
Vi är väl medvetna om hans rykte.
Jag tycker att han borde få förklara sin forskning.
Doktorn?
DOFTEN AV RÄDSLA
Det här händer varenda jävla gång jag shoppar!
MEINHEIMER-INSTITUTET
- Jane? - Åh, dr Meinheimer!
- Du kommer tillbaka tidigt. - Och du stannar kvar sent.
En sån förtjusande ung kvinna har väl bättre saker för sig på lördagar?
Oj, förlåt. Jag menade inte att vara så okänslig.
Det är okej, doktorn.
Tänker du på honom igen? Vad hette han nu...Frank?
Ja.
Du kan inte glömma honom, va?
- Vem då? - Frank.
Just, ja!
Nej, det kan jag inte.
Jag försöker. Det är bara det att...
när man fått så mycket man...
Men du skulle ändå inte förstå.
Du, Jane! Var inte så hård mot dig själv.
Du har gjort ett fantastiskt jobb här på institutet.
Du är den bästa PR-chef vi har haft.
Tack, doktorn. Jag gör mitt bästa.
Men jag ser dig här kväll efter kväll efter klockan tio.
Du måste glömma det förflutna. Träffa nya människor! Ha kul!
Jag träffar någon. Vi har pratat om ditt tal...
God kväll, miss Spencer... Dr Meinheimer.
Hej, Norm.
Åh! Hur var middagen på Vita Huset?
Utomordentlig!
Presidenten lovade att fullfölja alla mina rekommendationer.
Det är ju fantastiskt!
- Då håller du talet? - Ja.
Jag tänkte göra det, men en gäst väsnades så, att det var lönlöst.
Hörni, Al, Kent, titta här!
Jag hittade den här i papperskorgen.
Vilken snygg klocka! Undrar varför de slängde den?
Den går fyra minuter efter! Låt mig fixa den.
Sådär, ja!
Mitt namn är inspektör Frank Drebin, kriminalkommissarie, Polispatrullen.
Min bil höll på att tvättas, när jag hörde nyheten på polisradion.
Det hade skett ett bombdåd i stan. Jag skulle ge råd åt polisen i DC
som ett led i presidentens operation "Hopsamlande av avskum".
Då och då dyker det upp något som man inte kan förbereda sig för.
Någon galning,
fylld av självförakt - och kanske efter med hyran -
får slutligen en knäpp.
- Bra att du kunde komma. - Jag kom så fort jag kunde.
Grattis! Jag hörde att Edna är gravid!
Ja, om jag får tag på killen...!
Inga tecken på inbrott, kommissarien. Vilken explosion!
Försöker fortfarande klura ut vad de använde.
- Några andra offer? - Du står på ett.
Ta ut honom härifrån.
Den här är riktigt illa tilltygad!
Hallå, allihopa! Frank har hittat en till!
- Några vittnen? - Ett, en kvinna.
Hon såg en man gå härifrån alldeles innan smällen.
Borde vi låta Nordberg ta hand om det här?
Nej. Jag gör det medan det är färskt.
Inte nu! Hon fick en hård smäll på huvudet. Det ser illa ut.
Jag tar hand om det. Ursäkta, miss.
- Jag har några frågor. - Inte så illa, Frank!
Hon blir utfrågad där borta.
Jag kunde inte fatta att det var hon.
Det var som en dröm. Men där var hon, precis som jag mindes henne.
Det utsökt vackra ansiktet.
En kropp som kunde smälta en ostsmörgås från andra sidan rummet.
Och bröst som tycktes säga...
"Hallå! Kolla in de här!"
Hon fick en att vilja falla på knä
och tacka Gud att man var en man!
Visst påminde hon mig om min mor. Ingen tvekan om saken.
Sluta se på henne som om hon vore din mor, för Guds skull!
Frank!
- Jag visste inte att du bodde här. - Jag flyttade hit för två år sedan.
- Hur är det med barnen? - Vi fick inga.
Visst, ja!
- Hur gick din prostataoperation? - Fint. Så gott som ny. Ännu bättre!
Är du fortfarande helt fixerad vid vårt förhållande?
Fixerad?! Bara för att du drog dig ur bröllopet för två år sedan?
Det hör till historien, precis som demokraterna.
- Frank? - Han grät i kyrkan.
Ta dig samman!
- Jag lämnade igen 13 matberedare! - Det räcker.
- Men jag behöll salladsslungan. - Jane!
Hej, Jane.
- Det här är dr Albert Meinheimer. - Res dig inte upp.
- Trevligt att träffas. - Det är ömsesidigt.
Men vi har väl träffats - på middagen i Vita Huset?
Han har fotografiskt minne.
Det här är fruktansvärt. Jag hoppas du hittar de skyldiga.
Jag är ledsen, men vi har en lång väg framför oss.
Liksom sex är det en arbetsam uppgift som pågår i evigheter,
och precis när det går bra för dig, så händer ingenting!
Jane. Den här mannen från igår kväll. Vad som helst kan vara till hjälp.
Jag har gett en beskrivning.
Ed!
Det var allt, McTigue.
Vi hämtar den andra konstnären. Han som aldrig går på träffar.
- Bor med två killar. - Okej.
Jag skulle vilja se resten av institutet nu.
- Först forskningsavdelningen. - Bra idé. Den här vägen.
- Och mannen du såg igår? - Han är kaukasisk.
- Kaukasisk? - Ja. En vit kille.
- Mustasch. Ungefär en och nittio. - Väldigt stor mustasch!
- Vad är det här? - Det här är vårt forskningslabb.
Alla experiment kontrolleras av maskinerna där nere.
Våra forskare har ägnat år åt experiment,
och börjar först nu nå resultat.
TEMPERATUR FARA
Herregud!
Tack och lov att bomben inte skadade forskningsavdelningen.
- Vem skulle vilja göra nåt sånt? - Öh, Jane.
- Det är nåt du borde veta. - Jane, älskling!
Quentin!
Jane, är du okej? Jag var så orolig för dig.
Jag är okej. Men jag är glad att du är här.
Förlåt! Det här är Quentin Hapsburg från Hexagon Oil.
Ett rent nöje, mr...?
Drebin. Frank Drebin. Jag har använt era toaletter.
Det tror jag säkert.
Är du kopplad till institutet?
Inte officiellt, men Jane och jag har sett varandra mycket på sistone.
Min lilla markatta!
Vad bra. Jag träffar också någon - en trevlig tjej, författarinna.
Hon skriver om sexuella problem hos män. Du känner nog till henne.
- Nämen! - Frank!
Okej. Vi bör tackla det här på ett moget sätt, som vuxna människor.
Eller hur, herr Bajsbralla?!
- Nu räcker det! - Frank!
Quentin, du kanske borde gå?
Som du vill, min älskling.
Vi ses ikväll.
Det är synd om mig
När jag tänker på dig
Jag vaknar i nöd
Önskar jag vore död
Och hoppas du gör detsamma
Så jag har gett upp
Slängt in handduken me'
Har tagit alla tabletter
Som lagen tillåter
Men det är synd om mig...
Sir?
Ge mig det starkaste du har.
Vid närmare eftertanke, kanske en Black Russian?
Givetvis.
Jag antar att det är...
kört...
Frank.
- Jag trodde nog du skulle vara här. - Ed. Sätt dig.
Dra fram ett par minnen.
Du gick innan jag hann prata med dig.
Är det min inbillning eller är hela världen galen?
Nej, bara en liten procentandel av befolkningen.
Jag hoppas att du har rätt. Men passar jag fortfarande in?
Du tänker fortfarande på Jane, eller hur?
Hon är en del av mitt liv. Jag tänker jämt på henne.
Men det är slut. När hon sa "Försvinn ur mitt liv" förstod jag.
Vet du, ibland avundas jag dig och Edna.
Du har samma person varje dag i över 30 år.
Du vaknar med henne, äter med henne, sover med henne.
Älskar med samma kvinna.
Ni spenderar varje tillgängligt vaket ögonblick tillsammans,
medan jag springer omkring med 20-åringar som vill ha billigt sex.
Flickor som inte kan säga nej, som inte kan få nog. "Mer, mer, mer."
"Din tur med handklovarna..."
- Jag...jag vill bara älska, Ed. - Du finner säkert kärleken.
- Jag har redan en. - Den är från damen.
Gå till henne.
Gå. Vi ses i morgon.
Ursäkta mig.
Ursäkta.
Förlåt.
Det här är inte lätt. Jag är ensam. Vilsen. Jag behöver nån att hålla om.
Frank.
Här borta.
Ja...
Vad gör du här?
Jag ringde ditt hotell, men fick inget svar.
- Jag trodde att du kanske var här. - God kväll, Sam.
Mr Drebin! Jane! Alltid trevligt att se trevligt folk.
Sam, spela vår sång. Bara en gång till.
Givetvis.
Sam! Det räcker! Spela den andra.
Du låter inte gamla spöken dö, va? Du lämnar mig. Utan förklaring.
- Fick du inte mina brev? - Vartenda ett.
Rev itu dem. Slängde dem i elden.
Så du fick inte de 75 000 dollar som din farbror efterlämnade?
Varför är du här?
Jag mindes att jag såg en röd skåpbil på andra sidan gatan igår kväll.
Röd skåpbil? Det var ju hjälpsamt. Det var allt. Så nu kan du gå, va?
Det är inte enda anledningen till att jag är här.
- Jag vill att vi ska vara vänner. - Visst. Vänner.
Om jag kollade fingeravtryck på dig skulle de säkert tillhöra Hapsburg.
Du din...!
Så den här kattungen kan fortfarande klösas!
Förlåt. Jag borde inte ha gjort så där.
Vi passar inte ihop, Frank.
- Du levde bara för polisyrket. - Du levde bara för N-zonlagret!
Ozonlagret! Du förstod aldrig.
Hur kan du säga så,
när jag köpte 1 000 tunnland brasiliansk djungel,
och lät den huggas ner och brännas för att bygga vårt drömhus?
Du är så okänslig!
Okänslig? Tror du det är lätt att flytta en hel stam? Försök själv.
Det är bäst att jag går!
Jag ville att du skulle vara lycklig, att du skulle ha någon!
Jag är singel!
Jag älskar att vara singel!
Jag har inte haft så här mycket sex sedan jag var scoutledare.
Jag hade många träffar då.
Jag sa ju att bombningen inte skulle funka!
Vi hade inget val. Läs i tidningen!
"Presidenten ska ge Meinheimer en blankocheck på pressklubbens middag."
Det är om två dagar!
- Jag vet! - Det gör vi alla.
Mina herrar!
Jag vet att ni är oroliga, och jag håller med.
Det finns en hel del att oroa sig över.
Som den här solkraftsanläggningen.
Redan i drift utanför Los Angeles.
Fotogalvaniska element.
De omvandlar solljus direkt till elektricitet. Fluorescerande -
räcker längre än vanliga glödlampor - drar en fjärdedel så mycket energi.
Superfönster - isolerar lika väl som tio fönsterglas.
En elektrisk bil - delvis driven av solceller.
Men ärligt talat, mina herrar,
så är jag inte orolig över några av de här sakerna.
Eftersom ingen kommer att få höra talas om dem.
Men Meinheimer och hans rapport, då?
Han kommer att berätta för Presidenten.
Bra fråga. Vi kan väl ta och fråga honom?
Det där är kidnappning!
- Himmel! - Vad händer med talet?
Dr Meinheimer kommer att hålla sitt tal.
Enligt min åsikt
måste vi lita till kol, olja och kärnkraft.
- VÅR dr Meinheimer. - Herregud!
Mina herrar,
det här är greve Hacker,
före detta konstkonsult åt Jesse Helms.
Som jag förklarade för mr Hapsburg, så är min avgift en miljon.
Och jag bör tillägga att jag är värd vartenda öre.
Men ni, mina herrar, har inget val...
..har ni?
Efter att ha sovit gott beslöt jag att åka tillbaka till stationen.
Jag tänkte att om jag begravde mig i jobb,
skulle jag glömma Jane och fånga en mördare innan han slog till igen.
Än så länge har vi få ledtrådar. Jag hoppades att labbet hittat nåt.
Stäng av den där!
Be en sista bön, snutar.
- Bra jobbat, Frank. - Va?
Ted, visa oss labbresultaten från institutet.
Vi fick inga rena avtryck. Men vi hittade fotavtryck utanför.
Vi gjorde gipsavgjutningar.
Storlek nio och en halv D. Jag kör en koll nu.
Ännu intressantare, vi hittade
det här dinosaurieavtrycket från den paleolitiska tiden.
Någonting annat?
Vi hittade uråldrigt virke som vi tror kan komma från Noaks Ark.
Men vad gäller fallet...?
I morgon åker jag för att tala med Arkeologiska föreningen.
Och jag är på "Geraldo" nästa vecka.
Ska du vara på "Geraldo" på grund av det här?
Nej. Min fru är en transsexuell satanist.
Vi fortsätter fingeravtrycksanalys, fiberkoll, DNA-uppdelning,
och med hjälp av smutspartiklarna på det här fotavtrycket...
Det handlar om att göra en geologisk uppdelning av staden.
Vi kanske inte har så mycket tid.
Det här, då.
Vi hittade den här plånboken utanför institutet.
Vi har inte undersökt den så noga. Den kom precis från labbet.
Hector Savage. Från Detroit. Jag minns killen. För detta boxare.
- Han hette egentligen Joey Chicago. - Ja. Han slogs som Kid Minneapolis.
Jag såg honom slåss i Cincinnati.
Nej, det var Kid New York, i Philly.
Dödad i Houston, av Tex Colorado - Arizona-mördaren.
Ja! Från Dakota! Var det "North" eller "South"?
South Dakota var hans bror, från West Virginia.
Du kan din boxning!
Allt jag vet är att man aldrig ska satsa på den vita killen.
Har du en adress dit?
Allt jag har ett är ett kort med "Monique DiCarlo, 210 Bleckman St.".
Bordellkvarteren. Varför håller Savage till där?
- Sex, Frank? - Nja...
Nej, inte just nu, Ed. Vi måste jobba.
Adressen vi fått till Monique DiCarlo var i Little ltaly.
Vi åkte dit i hopp om att det skulle leda oss till Hector Savage.
Och till en ledtråd som skulle göra fallet solklart.
Det är snuten! Du måste bli av med dem!
Jag tar hand om det. Fort! Du är säker i källaren.
- Ed. - Frank?
- Röd skåpbil. - Jag vet.
Jane sa att hon såg en röd skåpbil utanför institutet den där kvällen.
- Vi tar honom! - Nej. Han jobbar inte ensam.
Vi följer efter och ser vart han går.
- Bra tänkt, Frank. Nordberg! - Inga problem!
Inspektör Frank Drebin. Det här är min kommissarie.
- Är ni ute efter bomber? - Ja, de är väldigt imponerande,
men vi har några frågor.
Okej, lyssna! Vi letar efter en viss Hector Savage. Var är han?
Varför skulle jag säga det, snuten?
Jag är den sista utposten mellan sånt här avskum och hederligt folk.
Hej, Frank.
Vi har den där svenska sugmaskinen D83 du beställde.
En present.
Frank! Kom hit! Fort!
Det är Savage! Han rör på sig.
Hallå! Stanna! Jag är polis!
Kom igen, Ed. Och kom ihåg, vi kan inte låta honom se oss.
Stanna här!
Nordberg är på rätt spår!
Han ändrar riktning. Stanna bilen.
- Han närmar sig. - När som helst.
Håll ögonen öppna.
Nu är han riktigt nära!
Gasen i botten!
Hjälp! Stanna! Stanna!
Frank, stanna!
Stanna med en gång!
Stanna, sa jag!
Hjälp!
- Frank Drebin. Vad har vi här? - En spänd situation.
Savage är i det där huset. Säger att han har gisslan.
Han kanske bluffar.
- Någonting annat? - Ja. Den där röda skåpbilen...
Den är registrerad i en viss Quentin Hapsburgs namn.
Jaså.
Det ser ut som om korna kommit hem för att ruva. Hur är läget?
Hallå! Sluta skjuta.
Sluta! Sluta skjuta!
Sluta skjuta!
Okej. Ge mig megafonen.
Det här är Frank Drebin.
Lägg ner era vapen, och kom ut med händerna upp.
Eller kom ut och lägg sen ner era vapen, som ni vill.
Kom bara ihåg de två delarna.
Ett - vapen ner. Två - kom ut.
Försök bara ta mig!
Jag har mer!
Ser ut som om han har alla trumf på hand.
Inte alla trumf, Ed.
Du har inte tillstånd att köra den där stridsvagnen!
Oroa dig inte, Ed. Uppehåll honom.
Okej, Savage. Vad vill du?
Jag vill ha en bil. En kul bil. En Porsche.
En flygbiljett till Jamaica, och ett fint hotell.
Inget turistställe. Något som verkligen vittnar om kulturen.
Vi kan inte göra det, Savage.
Vi synar dig. Lägg händerna på huvudet och kom ut.
Frank, vad gör du? Vart ska du? Frank!
DJURPARK
Frank! Hjälp!
- Er rock, sir? - Ja, det är det.
Och jag har ett kvitto som bevis.
Telefon, polismästarn.
- Tack. - Ursäkta mig.
Ja?
Vad gjorde han?
Hur många djur rymde?
Herregud!
God kväll, polismästarn. Du ser bedårande ut ikväll.
Inser du att stan styrs av babianer på grund av dig?
Är inte det väljarnas fel? Ursäkta mig.
Jag vill tacka er alla för att ni kommit hit
för att hedra dr Meinheimer som ska hålla sitt historiska tal i morgon.
Och tillsammans med presidenten
stödjer även jag dr Meinheimers rekommendationer,
vad de än må vara.
- Ha en trevlig kväll. - Där är någon jag känner.
Får jag störa?
- Frank! Varför är du här? - Jag gillar roliga partyn.
- Varför, egentligen? - Det kan jag sammanfatta i tre ord.
Quentin Hapsburg.
Jag gillade honom aldrig. Smutsig som en gruvarbetares kalsonger i januari.
Vad har gått åt dig?
Han är en mild, omtänksam man som inte är lika misstänksam som vissa!
Jaså!
Fråga honom hur han är kopplad till den röda skåpbilen.
Jag vet inte vad du pratar om.
Fråga honom om den där nollan Savage.
Sluta!
Du är avundsjuk för att han förstår mig bättre än du gör.
Han är avundsjuk om han ser på nu.
En avundsjuk man gör alltid fel. Jag räknar med det.
Mr Drebin, sir, mr Hapsburg vill att ni går till hans bord.
Patiens är en ensam mans spel, Hapsburg.
Inspektörn.
Jag såg inte ert namn på gästlistan.
Ibland använder jag mitt flicknamn.
Trevligt party, Hapsburg. Flera kända ansiktslyft.
Tar ni risker?
Varje gång jag äter ute.
Talar ni franska?
Tyvärr inte. Men jag kysser på det viset.
- Du står på min plats! - Doktorn!
- Visst minns du Frank? - Åh! Mr...öh...?
Drebin, från Polispatrullen. Du träffade honom på institutet.
Just det, ja. Slå er ner.
Nej, tack. Jag ska inte stanna. Vi leker en annan lek.
Vem är det här?
Jag vet inte.
Han sprängde en byggnad. Hans skåpbil står i ert namn.
Vi äger många skåpbilar. En av dem stals för tre dagar sen.
- Jag har inget att dölja. - Kanske inte.
Men jag varnar dig, om du så mycket som nyser är jag där med näsduken.
Mina damer och herrar. Dags för kvällens första vinstdragning -
en resa, plus omkostnader, till Gilligan-öarna.
För att dra vinnaren ber vi om hjälp från vår hedersgäst,
dr Albert S Meinheimer.
- Jag hjälper dig. - Det behövs inte.
Jag vet inte vad som tagit åt Frank.
Ett utslag av svartsjuka, min kära.
Han verkar ta sig fram alldeles utmärkt.
Jane, jag vill be om ursäkt för det som hände ikväll.
- Åh, Frank. - Jag måste prata med dig. Får jag?
Det är lite stökigt. Och jag tänkte göra en shake.
- Vill du ha en? - Nej, tack.
Är du säker? Jag provar ett nytt recept.
Jane, vad tänker dr Meinheimer säga vid middagen i morgon?
Han tänker prisa energieffektivitet och återanvändbar energi - solkraft.
- Vem mer vet om det? - Bara jag. Och så Quentin.
Och vem förlorar om presidenten stödjer energieffektivitet?
Kol, olja och kärnkraft.
Jane, bara en fråga till.
Du sa att dr Meinheimer hade fotografiskt minne,
men ikväll mindes han inte att vi träffats förut.
Det är konstigt, men han har varit stressad.
Har han några kännemärken?
Ett ärr, ett födelsemärke, simhud, tre näsborrar?
Han har ett födelsemärke i form av Whistlers "Moder" på höger skinka.
Jag förstår.
Har du märkt några förändringar?
Bara att han är en fot längre.
Och han verkar vara vänsterhänt nu.
Vad försöker du säga?
Att Quentin hittat en dubbelgångare för Meinheimer
som ger en falsk rapport i morgon?
Strålnade!
Mycket bättre än min idé.
Sluta! Det är vansinne! Är du så gränslöst svartsjuk?
Det gör ont!
- Vad mer vill du ha? - Får jag låna telefonen?
- Lokalsamtal? - Ja.
Okej. Ursäkta mig, jag ska ta en dusch.
Telefonen är i det andra rummet. Hej då.
Kommissarie Ed Hocken, tack.
Ed, det här är stort. Jag behöver dig och Nordberg i morgon.
Vad gör han i Detroit?
Skicka en biljett och rena byxor.
Precis som jag misstänkte.
Kom igen! Res dig upp!
Vad hände med vattentrycket?
Jag var så rädd!
Vad hände där ute?
Ingenting. Men man bör nog inte gå ut innan de tvättat mattan.
Vem skulle vilja döda dig?
Innan ikväll, bara kabelbolaget.
En av Hapsburgs nollor, är jag rädd. Han bar på den här.
Hapsburg Valdez?!
Jag känner mig så dum. Jag borde aldrig ha tvivlat på dig.
Såja.
Du kunde inte veta att du träffade en illvillig, mördande sociopat.
Vi måste hjälpa dr Meinheimer.
Ja. De kommer att tortera och mörda honom.
Allt är mitt fel.
Först sliter de ut tånaglarna och sedan näshåren.
Vad ska vi ta oss till?
Om min föraning stämmer, så hålls han gisslan här.
På "Home Club"?
Nej.
I den här lagerlokalen. Jag måste sätta fart och rädda honom.
Var försiktig!
Självklart, jag...
Jag kommer att...
Jag borde nog gå.
Jag lovade Nordberg att vi skulle baka russinbröd ikväll.
Jag kan inte förneka det längre!
Jag har lämnat dig en gång. Jag kan inte göra om det. Stanna. Snälla?
LAGERLOKAL 39
Frank, jag säger bara det. Vi borde inte göra det här.
Allt vi har är ett hamnpasserkort och din föraning.
Hapsburg är inblandad i nåt, ända upp till skjortkragen.
Kunde inte ha valt en bättre dag.
Dimman kommer att dölja oss.
Det är ingen dimma. Motorn brinner.
Okej. Vi går igenom det här en gång till.
Klockan 3.15 bryter Nordberg strömmen och stänger av larmen.
Visst.
- Nordberg! - Ja, jag hörde!
Jag väntar på signalen. Har du avlyssningsutrustningen?
Ja. Okej.
När du hör mig säga "Jag älskar det" så kommer ni in.
- Klart. - Är du redo, Frank?
Vattnet är på den där sidan, Frank.
Hexagon Oil, reklamsnutt nummer ett.
Att lotsa dagens oljetankers medför ett stort ansvar.
Därför ser vi på Hexagons Kaptensskola till
att framtida kaptener genomgår ett rigoröst instruktionsprogram.
Via en komplicerad process, sållar vi bort de som är okvalificerade
för det dagliga ansvaret för en supertanker på ett halvt ton.
Bara de bästa tar kommando ombord på en flytande ekologisk bomb.
VARNING AVLOPPSVATTEN SIMMA INTE HÄR, FÖR GUDS SKULL
Reklamsnutt nummer två.
Åh, precis som jag vill ha dem.
En vacker dag kanske solen ser efter alla våra energibehov.
Men just nu känns det tryggt
att veta att vårt hem får energi via kärnkraft.
Jag vet vad ni tänker, men vi vet att kärnkraften är säker.
Vi ser den som en trevlig granne.
Men våra vänner kan inte överleva utan enorma subventioner.
Så skriv till din kongressledamot och be honom fortsätta ge pengar till...
kärnkraft.
Jag måste hitta en annan ingång, Ed.
De har vakthundar här. Hör du mig?
Högt och ljudligt.
- Nordberg? Hur går det? - Vi är framme.
Jag ska försöka med taket.
Jag försöker igen.
- Bryt strömmen. - Okej.
Hjälp!
Hör du mig?
Frank, vänta. Vi har ett problem.
Jaa...
det är inspektör Drebin.
Du skulle ju ha dödats igår kväll.
Nu vill jag ha nöjet att göra det själv.
Det blir långsamt och smärtsamt.
Vad är det som luktar?
Det är nog jag. Jag har simmat i avloppsvatten.
Jag älskar det.
Jag älskar det!
Det var signalen. Kom igen!
Den sitter fast. Hjälp till.
Ed, hjälp mig!
Visitera honom.
Jag älskar det.
Han bär på avlyssningsutrustning.
Bind honom.
Du kommer aldrig undan med det här, Hapsburg.
Vad det än är.
Okej, jag ska visa dig. Låt mig presentera några personer.
Du känner förstås dr Meinheimer.
Och greve Hacker.
Du, din jäv...
Och det här är Redmonds.
De är gäster över helgen.
Vi går till middagen. Se till att inget händer honom under tiden.
Då vill jag ha nöjet att själv döda dig.
Nöjet är helt på min sida.
Vi ses efter talet, inspektörn.
SKÄMTCIGARR SPRÄNGER MANS HUVUD
NYSNINGAR GER DIG STÖRRE BRÖST
Polis!
Stå stilla!
Där borta!
Gode Gud!
Titta vad de gjort med dr Meinheimer.
Är ni okej, dr Meinheimer?
Det är okej. Försök inte prata.
Jag klarar det inte längre.
Avskräden som dig får mig att må illa!
Ed?
Jag är bara en vanlig Svensson nu. Det är bara du och jag.
Enbart händer. Jag ska lära dig att inte gå på invalider.
Okej, det räcker.
Hjälp kommissarien. Vi måste till den där middagen.
Mr Sununu?
Det blir nog inga överraskningar i anförandet.
Han kommer nog att råda Presidenten att fortsätta med samma policy
av oljeberoende och mer pengar till kärnkraftssubventioner.
Mer om det senare. Dessutom mera om djuren från zoo som terroriserar...
Det här är den viktigaste kvällen i min karriär. Inga misstag!
Och om du ser Drebin eller hans patrull, grip dem genast!
Jag bad Jane möta oss vid hotellets bakdörr.
Var är det?
På baksidan. Hon ska låsa upp dörrarna prick 19.30.
Och Hapsburg?
Jag hoppas bara att hon kan hålla sig undan honom. Kom, vi går.
PRESIDENTENS BALSAL
Nämen, Jane!
Vad gör du här ute? Festen är ju där inne.
Åh, Quentin!
Jag hämtade bara en nypa frisk luft.
Jag växte upp vid Eriesjön. Det finns inget som går upp mot det.
Säkert inte.
Vilken tur att jag hittade dig. Du kan sitta vid mitt bord.
- Något måste ha hänt. - Du, Bernardo! Nycklarna?
Jag har en bättre idé. Följ mig.
Får jag be om er uppmärksamhet. Mina damer och herrar...
Tusen små punkter av...ljus! Ljus.
Nedgång - dåligt. Återhämtning - bra. Jag tror jag kan det.
Mina damer och herrar, Förenta staternas president.
Det är nog bäst att vi kör igång.
Du har rätt. Något i snabbare tempo, som "Guantanamera".
Nej!
Hacker och talet!
Okej! Jag hindrar Hacker. Du gör doktorn redo för sitt tal.
Bravo!
Dacapo! Dacapo!
- Dr Meinheimer! - Ja?
Eller borde jag säga...
Hacker?
Drebin! Aj !
Titta vad han gör med invaliden! Kan ingen hjälpa till?
Ja!
Vi tar honom!
Denne man behöver första hjälpen.
Tack. Jag är glad och ärad att vara på denna historiska tillställning.
Ikväll har dr Albert Meinheimer, när han blickar mot framtiden,
insett hur vårt beroende av utländsk olja stryper budgeten.
Nedskärningar måste göras och vissa kommer att drabbas hårt av dessa.
Men vi skär ner tills det gör intryck.
Det är den enda vägen framåt.
Jag ber att få presentera, dr Albert S Meinheimer.
Herregud!
Han kan gå!
Ett mirakel!
Jag kan gå!
Bort från mig!
Hallå! Kom tillbaka!
Ja... Ja, allt verkar vara okej nu.
Utan vidare omständigheter presenterar jag ännu en gång
den högaktade dr Albert S Meinheimer.
Stopp!
Lyssna inte på denne man. Han är en bedragare. Det kan jag bevisa.
Den riktiga doktorn har ett ovanligt födelsemärke här!
Gud!
Uppenbarligen falsk!
Nu ska vi se!
Drebin!
Vänta! Frank har rätt!
Det finns en bedragare här, men det är den här mannen.
Och han har gett oss detta erkännande innefattande...
den där mannen!
Nej.
Den där mannen. Hapsburg.
- De är borta. - Kom igen!
Släpp mig!
Taket.
Kom igen, Frank. Skynda dig! Kom!
Kom igen!
Jag tänker berätta för er om behovet av en rikstäckande policy,
baserad på energieffektivitet och rena, förnyelsebara källor.
Där!
Ducka!
Täck mig. Jag går in.
Okej.
Var är Hapsburg?
- Var blev du träffad? - Ingenstans. Du står på mitt skrev.
Förlåt.
- Var är han? - Ni kommer för sent.
Hapsburg har plan B i...
i...
Var?
Var? Okej. Vem mer håller på att dö?
Okej, nu då.
- Prata. - Ni kommer för sent.
- Han har redan sagt det. - Var slutade han?
- Öh, "Hapsburg har plan B i..." - Ja, okej.
Hapsburg har plan B i...
- i... - Var?
Var? Prata, ditt avskum.
Om du ska vara sån kan du glömma det.
Jag är här, Drebin.
Släpp vapnet.
Jag tror du frågade om plan B.
Då spränger vi en liten atombomb.
Dr Meinheimer kan prata på. Ingen levande människa kommer att höra på.
Räkneverket för sprängningen är aktiverat.
Jag är den enda som kan avstängningskoden.
Om tio minuter kommer denna byggnad och alla som är i den
att vara i spillror.
Jag kommer att vara säker i min helikopter.
I morgon är jag i Botswana. Vad sägs om det?
Du verkar ha kontakt med din inre ilska.
Du kan inte snacka dig ur den här knipan.
Kom igen. Hota mig som du hotat det amerikanska folket så länge.
Du tillhör en döende art! Precis som folk som kan rabbla alla 50 staterna.
Sanningen gör ont. Kanske inte lika ont som en cykel utan sadel,
men den gör ont.
Hit men inte längre. En sista önskan, inspektörn?
Kan jag få vapnet?
Åh, nej. Jag tänker inte falla för den.
Sakta i backarna!
Sex minuter till sprängning.
Prata nu. Ge mig avstängningskoden!
Okej. Jag ska. Det är sex siffror.
Två-ett-sju...
Tack så mycket.
- Är du säker på att du är okej? - Jadå.
- Och du? - Bara bra.
Men om vi inte oskadliggör den här inom fem minuter så sprängs vi.
- Gud! Vi måste varna alla! - Ja, just det.
- Du borde gå. - Nej, jag stannar här med dig.
Men, Jane...
Frank, om du sprängs i bitar, vill jag vara här med dig.
Jane, jag lovar dig,
om vi överlever, tänker jag aldrig låta jobbet hindra vår kärlek igen.
Bomben! Okej, Nordberg, vi sticker!
Fyra minuter till sprängning.
Vad ska vi göra?
Bruksanvisning. Läs vad det står.
Här! För att nollställa koden, tryck på pundtecknet.
Hastigheten på räkneverket har ökat kraftigt.
Två minuter till sprängning.
..så istället för att spendera 2,5 miljarder dollar
på forskning om hur man blir av med atomavfall,
har förbundsstatsregeringen, för endast 500 miljoner dollar,
Iyckats öka antalet solceller med 90%.
Som Albert Einstein sa en gång...
Hörni, vakna! Vakna! Vakna!
För Guds skull, skynda dig! Stället kommer att sprängas!
Jag fixar lamporna!
..en effektiv energiplan.
För att vidareutveckla...
Läs det här. Det är en nödsituation!
SMEKANDET AV KÄRLEKSBULLEN
"Hans starka, manliga händer utforskade varje skreva
"av hennes silkesaktiga kvinnlighet,
"medan deras böljande kroppar vred sig
"i en sensuell rytm, och han tryckte sin lilahövdade krigare
"in i hennes darrande kulle av kärleksdessert..."
Okej. Lyssna! Jag vill att ni går mot utgången lugnt och sansat.
Just precis. Ingen springer, ni bara går, en i bredd.
Om vi håller oss lugna kommer ingen att skadas
av jättebomben som exploderar vilken minut som helst.
Det är en kokbok! Det är en kokbok!
Tjugo sekunder kvar till sprängning.
Vad ska vi göra?
- Min ärm har fastnat! - Nej!
Tio... Nio...
Åtta... Sju...
Sex...
Fem... Fyra...
Tre... Två...
- Vi sticker! - Ett...
Frank! Titta!
Du klarade det!
Tack, mr President, för de vänliga orden.
Det är en del av yrket.
Frank, du kanske vill åta dig en post jag skapar.
Den kanske innefattar långa arbetsdagar och farliga nätter,
där du är omgiven av de värsta beståndsdelarna av vårt samhälle.
Vill du ha mig i ditt kabinett?
Nej.
Jag vill att du ska leda ett nytt förbundsstatsverk i Polispatrullen.
Vilken ära!
Det är det du alltid velat ha! Gratulerar.
Bra jobbat, Frank!
Tack, mr President.
Jag känner mig hedrad.
Det här är något jag drömt om.
Men jag måste tyvärr tacka nej till ert erbjudande, mr President.
Ni förstår, jag har lärt mig någonting den här vackan.
Om jorden. Och om kärlek.
Kärleken är väl som ozonlagret. Man saknar det inte förrän det är borta.
Att skjuta en flyende misstänkt med min Magnum 44:a var mitt allt.
Jag tyckte om det. Vem skulle inte tycka om det?
Men nu vill jag vara miljöpolisen.
Jag vill ha en värld där Frank junior, och alla Frank juniorer,
kan sitta i skuggan av ett träd,
andas in luften, simma i havet,
och gå in på 7-eleven utan tolk.
Jag vill ha en värld där man kan äta havsutter utan att bli sjuk.
Där demokraterna har en kandidat värd att rösta på.
Jag kanske inte når dit med er!
Men jag vill kunna vakna med denna kvinna, som jag älskar.
- Frank! - Jane?
- Frank! Frank! - Jane, vill du gifta dig med mig?
Ja, självklart vill jag gifta mig med dig.
Vi älskar Frank!
Frank, vänd dig om!
Åh, George! Hjälp!
Få se om jag fattat det här.
Energieffektivitet - bra.
Borra i ett arktiskt naturreservat - dåligt.
Mr President? Mår ni bra?
Ja, bara bra, tack.