I mængden her befinder der sig en russisk embedsmand -
- der ikke bryder sig om denne magtdemonstration.
Han vil snart forsøge at flygte under en ferie med familien.
København, 1962
Hvad gør vi nu?
Mine damer og herrer, lad os begynde.
Vil De venligst følge med?
Jeg vil først og fremmest vise Dem de traditionelle ting.
Her ses en detalje i produktionen, som vi er ganske stolte af.
Her fremstiller man kronblade i ler -
- en kunst, der er blevet udøvet i næsten 200 år.
Blomsterkransen tager to dage at færdiggøre.
Blomsterne modelleres blad for blad, støvdrager for støvdrager.
Selv ganske små blomster har mellem 10 og 15 støvdragere.
Statuetten, der udsmykkes med blomster -
- blev først fremstillet som en gave til den danske konge.
Vær venlig at følge med.
Vi fortsætter herned, hvor jeg blandt andet vil vise Dem belægning.
Gå rundt her, så kan alle vist se.
Træd bare nærmere.
Sådan bliver tingene dekoreret.
Vi fortsætter til den næste afdeling. Hvis De vil følge med.
Det må De undskylde.
- De kan selv ringe op. - Tak.
Miss Kusenov, hvor er Deres far?
Fint. Hør her.
Kender De stormagasinet ''Den Permanente'' her i København?
Akkurat. Det lukker klokken 1 7.30.
De og Deres far og mor skal være der klokken 1 7.15.
Når De kommer, venter vi udenfor.
Tamara!
Duk Dem!
Godt. Nu er de vist forsvundet.
Bare gå op i flyet.
Tak.
- Har De det godt? - Det var en klodset operation.
Foran stormagasinet. Meget klodset.
- De slap jo væk, ikke sandt? - Vi havde gjort det anderledes.
Spørg Wiesbaden, hvad ventetiden er på C-135'eren til Washington.
Mr. og mrs. Kusenov og deres datter, Tamara. Mr. McKittrick og mr. Blake.
- Hvordan er han så? - Han er rigtig kær.
- Lige det, du er ude efter. - Nu er der panik i Moskva.
- Er det Det Hvide Hus? - Nej, det er Capitol.
Jeg viser Dem Det Hvide Hus længere fremme.
Der er det.
Det er flot.
- Godmorgen, Howard. - Godmorgen.
Her skal De bo en tid. Følg med.
Godmorgen.
Hvad er det her?
De skal føle Dem hjemme her. Hvis vi kan hjælpe ...
- Bor De her? - Nej.
Mr. Kusenov, vi vil gerne tale med Dem herinde.
Udmærket.
- Dem alle tre, tak. - Hvorfor?
Det er ikke nødvendigt.
- Vi vil tale med Dem alle efter tur. - Mrs. Kusenov, vær så venlig.
- Hvad er der nu galt, Mike? - Kunne det ikke vente?
- De har haft et anstrengende døgn. - Fik de ikke slappet af i flyet?
Der er han.
- Devereaux. - Nu må De ikke være vanskelig.
- Så må han vise respekt. - Det gør han sjældent.
- Jeg er hans overordnede ... - Han skal ikke give mig gode råd.
Jeg har ikke brug for ham.
Undskyld. De kom fra Paris for nylig. Han har været i Washington i årevis.
Hans forhold til amerikanerne er for tæt.
Jeg er enig. Men det tætte forhold er værdifuldt.
Han har skabt den bedste efterretningstjeneste i Vesten.
Han besidder stor ekspertise og er et pligttro menneske.
Somme tider ville jeg også ønske, at han viste lidt respekt.
- Mr. Devereaux er kommet. - Vis ham ind.
Godmorgen, D'Arcy. Godmorgen, general.
Vi har en besked fra Paris.
En russisk efterretningsmand er hoppet af til amerikanerne.
- Hvornår? - Det er uvist.
- Hvorfor vidste De ikke besked? - Amerikanerne har ikke sagt noget.
Hvor ved Paris det fra? Har russerne fortalt det?
Det er besynderligt, ikke? En russer hopper af -
- og nogen i Moskva styrter hen og ringer til Paris.
- Hvem? Hvorfor? - Hvad?
Det angår ikke os, hvordan Paris fik oplysningerne.
- Vi skal finde afhopperen ... - Hvorfor?
Hvad vil Paris med den oplysning? Give den videre til Moskva?
- Så kommer to mænd og dræber ham? - Hvad forsøger De at sige?
Ingenting, general.
Det undrer mig bare, hvor Paris fik oplysningen fra.
Ja, det er rigtigt. Han er her. Det siger jeg til ham.
Dette er hemmelige dokumenter fra North Atlantic Treaty Organization.
- NATO. Jeg er ekspert i NATO. - Ja, det siger De jo.
De er nummererede og mærket med initialer. Hvilke har De set før?
Det her.
De to er falske. De vil se, om jeg virkelig ved noget.
Det er barnagtigt. De er falske.
- Hvornår blev de souschef i KGB? - Det angår ikke Dem.
- Det vil vi gerne selv afgøre. - Nej, det gør jeg.
- Hvorfor pokker tror De, De er her? - Jeg bad om beskyttelse.
- Og det fik De. - Vi aftalte ingen betingelser.
Hør her. Hvis De fortsætter sådan, ender De på den russiske ambassade.
Det ville være mit endeligt. Men De finder ikke en anden afhopper.
- Siger ordet ''topaz'' Dem noget? - I hvilken sammenhæng?
Bare ordet ''topaz''.
- Det er en smykkesten. - I efterretningssammenhæng?
- Hvor har De set det ord? - Hvad siger det Dem?
Det er til dig, Mike.
- Ingenting. - De har ikke hørt det som kodeord?
Nej.
Her er en liste ...
- Hvem er det? - Din sekretær.
Fra den franske hvad?
André Devereaux? Hvad ville han?
Godt. Ring til ham og sig ja. Find ud af tidspunktet. Vi ses senere.
- Hvad ville han? - Han har inviteret mig til middag.
Nå?
Vi spiste middag sammen for to dage siden.
Nå, hvorfor har du så pludselig inviteret Mike til middag?
- Fordi han elsker din mad. - Og du ønsker noget af ham.
Jeg lover, det bliver en kort aften.
Gid vi kunne tage hjem til Paris. Du kunne få job i Udenrigsministeriet.
Hvem har sagt det?
Claire D'Arcy.
- Diplomathustruer bør ikke snakke. - Alle hustruer snakker.
- Hun siger, du er for tæt på USA. - D'Arcy er et fæ.
André, du er franskmand.
Du skal ikke involveres i den kolde krig. Du er neutral.
Ingen er neutrale.
Jeg vil ikke have, at du bliver slået ihjel.
Nu går jeg. Så kan I to opføre jer som hemmelige agenter.
- Jeg ville ønske, du ikke talte sådan. - Hvorfor det?
Tror du, at du narrer nogen, min mesterspion?
Alle i Washington ved, du ikke er handelsattaché.
Alle ved, at chefen for russernes efterretningstjeneste er chauffør.
- Han kører for ... - Det ved alle i Washington ikke.
Og jeg foretrækker, at du ikke siger det til nogen.
- Gå i seng. - Nicole, hvor har du hørt det?
Hos min slagter.
Godt, Michele kommer. Så kan jeg tale med en, der ikke altid er på vagt.
- Kommer jeres datter? - Sammen med sin mand.
- Han skal skrive om FN's åbning. - Vi skal møde dem i New York.
Og vi skal ikke se én eneste spion.
I støder nok på nogen hos FN.
Vi skal ikke besøge FN, det skal Michele og hendes mand.
- Vi skal more os, ikke sandt? - Jo.
Det forekommer mig, at du ikke har meget tilovers for vores arbejde.
- Hvor kunne du gætte det? - Det må du være vant til.
Det bliver man aldrig.
Men jeg kan lide dig. Du er rar af en efterretningsmand at være.
Tak. Og tak for den dejlige middag.
- Cognac? - Ja tak.
- Hun vil have, at du stopper. Gør du? - Nej.
Jeg kan forstå, at I har en russisk afhopper.
- Hvad hedder han? - Boris Kusenov.
Han bor i et sikkert hus uden for byen.
Troede du ikke, at jeg vidste, hvorfor jeg blev inviteret?
- Hvorfor kom du så? - For at fortælle dig det, du vil vide.
På betingelse af, at jeg ikke siger noget til Paris.
McKittrick siger, jeg løber en stor risiko. Gør jeg?
Mike ...
Du og jeg har gjort ting for hinanden, ingen andre agenter i byen ville gøre.
Jeg ser gerne, at det fortsætter.
Oberst Kusenov, vi vil vide alt, De ved om ét emne: Cuba.
Cuba. Teknikerne. De russiske teknikere på Cuba.
Deres antal?
Jeg vil gætte på 4500. På nuværende tidspunkt, måske 5000.
- Militærfolk? - Militærfolk, civile, konstruktører.
Hovedsageligt teknikere og elektronikeksperter på højeste niveau.
- Hvad foretager de sig der? - De kom med gaver fra russerne.
Hvilke gaver?
KGB er skarpt opdelt. Cuba var ikke mit område. Jeg kender ingen fakta.
- For fanden da. - Vi havde en aftale.
Ja, det ved jeg. Jeg slog en handel af med djævelen.
Jeg fortæller Dem, hvor De kan finde Deres fakta.
En cubaner ved navn Rico Parra. De kender ham.
Cubas regeringsleder. Han var med i bevægelsen fra begyndelsen.
Han var til møde i Moskva og fløj så til New York som FN-delegationsleder.
- Jeg mødte ham i Moskva. - Hvad var formålet med møderne?
At nedfælde en aftale. Kald det en handelsaftale eller et memorandum.
En aftale mellem Sovjetunionen og Cuba -
- der fortæller nøjagtig, hvad Sovjetunionen forsyner Cuba med.
Angrebsvåben? Har russerne leveret våben til Cuba?
Som sagt: Jeg kender ikke fakta. Men Rico Parra har handelsaftalen.
Han har memorandumet.
Der kan De læse det hele. Hvis De kan fremskaffe det.
Har andre end Parra adgang til papirerne?
De er blevet opvakt. Der findes en mand mere.
Luis Uribe, Rico Parras sekretær.
Han udgør en sikkerhedsrisiko.
Jeg har benyttet ham. Det ved cubanerne ikke.
Han kan købes. Men De kan ikke bruge ham.
- Han hader amerikanere. - Hader han amerikanske penge?
Han ville aldrig tage imod dem fra en amerikaner. Tro mig.
Nu har De fået mine oplysninger. Hvad vil De bruge dem til?
- Michele! - Mor.
François.
- Goddag, François. - Goddag, far.
- Du ser vidunderlig ud. - Dit hår er anderledes.
- Min mand synes, det skal klippes. - Nej, jeg kan godt lide det.
- Hvor længe bliver I? - Vi bliver, så længe I er her.
- New York er fantastisk. - Og vi skal nå at se det hele.
Goddag, Nicole, André. Det gør vel ikke noget, at jeg kom?
Jeg ville sikre mig, at blomsterne var her.
- Michele, husker du mr. Nordstrom? - Ja.
- Det er nogle år siden. - François Picard, Michael Nordstrom.
Goddag.
- Det var al bagagen, hr. - André.
Ja. Tak skal De have.
- De er udsendt af en parisisk avis? - Ja, til åbningen af FN.
François, vi skal klæde om til middag.
Ja. Undskyld mig.
Om forladelse, Nicole.
Tak for blomsterne, Mike.
Før du beder mig gå, må du tænke på, at jeg er her, fordi det er påkrævet.
- Det kan du ikke gøre mod Nicole. - Det er jeg nødt til.
Hvordan fandt du os? Pyt med det.
- I sagde, I skulle til New York. - Pyt med det.
Hvad vil du?
Der findes en skriftlig aftale mellem Rusland og Cuba, som vi må se.
- Rico Parra er i New York. - Han hader mig som pesten.
Rico Parra har en sekretær, der hedder Luis Uribe.
- Hvorfor gør I det ikke selv? - Amerikanerne kan ikke kontakte ham.
Nej. Beklager.
Bare få en til at fotografere papirerne. En tur til Harlem er alt, vi beder om.
Uribe kan købes.
Gør os den tjeneste. Jeg ville ikke spørge, hvis der var andre udveje.
François, har du tegnet nogle af de cubanske delegerede ved FN?
Har du tegnet en mand, der hedder Luis Uribe?
Jeg kigger efter.
Der er han.
- Må vi få tegningen? - Er det i en god sags tjeneste?
- De får den igen. - Godt, De får den.
Hvad drejer det sig om? Jeg er jo din svigersøn.
Du er også journalist. Tag hånd om damerne. Jeg kommer snart.
Skal du gå?
Jeg prøver at nå middagen. Sig til Nicole, hun ikke skal bekymre sig.
- Mange tak. - Det var så lidt.
Pengene.
Du forstår vel, at vi ikke må impliceres.
- Går det galt, er det din operation. - Ja.
- Jeg tager til Washington. Ringer du? - Ja.
- Jeg søger mr. Dubois. - Hvem må jeg melde?
Det Fransk-amerikanske Finansselskab.
Kom indenfor.
- Det er længe siden, vi har set dig. - Jeg har en vigtig opgave til dig.
- Jeg håber, du har tid. - Det har jeg altid til dig.
- Kan vi tale på dit kontor? - Nej, lad os gå herind.
Du finder det nok lidt køligt.
- Kan du huske hans navn? - Uribe. Hvad skyldes hadet til USA?
Han mistede vist en søn ved Svinebugten.
- Jeg kan ikke nå at organisere det. - Du må bare improvisere.
- Hvad med dit kamera? - Det er altid klar.
Denne vej.
Sig, du er franskmand og ikke amerikaner.
Det er bedre endnu. Jeg er fra Martinique. Vi er næsten i familie.
- Her er mit lille kamera. - Hvordan vil du komme derop?
Jeg tror, jeg vil være reporter. Jeg svømmer i pressekort.
Hvem arbejder jeg for? Ebony?
- Playboy? Jersey City Post Ledger? - Ebony.
- Jeg tror, de foretrækker Playboy. - Ebony.
Du er så mosgroet. Nå, lad os gå.
Lige en detalje. Pengene.
Benny, arbejd videre på korset. Gør det nu ikke for muntert.
- Hvor stiller du dig? - Her, på den anden side af gaden.
- Pas godt på dig selv, Philippe. - Det er det, jeg er bedst til.
- Hvad vil De? - Jeg har en aftale med señor Uribe.
Værsgo. Der er han jo.
Tak, makker.
Jeg sagde nej. Gå så.
Men Rico sagde, han ville mødes med os.
Det vil han ikke.
- Forsvind. - Hvem tror De ...
Jeg sagde nej.
- Rico! Det er mig, Matteo Gomez. - Og Tomas Bosch.
Forsvind.
Hvor befinder papirerne sig helt nøjagtigt?
I en rød lædermappe, der står ved hans skrivebord. Den er låst.
Hvis jeg laver et interview, kan De så få fat i mappen?
- Han giver Dem ikke et interview. - Så glipper det.
Men det glipper ikke for mig her i Deres badeværelse. Kom.
- Lige et øjeblik. Hvem er han? - Det er i orden, Hernandez.
Forsvind!
Tåber. Vil I have os alle sammen anholdt? Ud!
- Vi skulle jo vise, vi ikke er bange. - Ja, for amerikanerne.
Så I vil bombe Frihedsgudinden?
- Ud! - Señor Parra, har De tid et øjeblik?
- Hvem er De? - Han kommer fra Ebony Magazine.
Tal med ham.
- Jeg giver ikke flere interviews. - Hvorfor ikke? Er De imod negrene?
Slip ham.
Der findes ingen farveskel på Cuba. Vi er et frit og demokratisk land.
- Alle mennesker er kammerater. - Så taler De med mig.
- Sådan som aviserne beskriver os? - Jeg er ikke fra en amerikansk avis.
Gå ud på balkonen, så fotograferer jeg Dem, mens De vinker til vort folk.
Mit folk. Vil De gøre det?
- Hvad vil De skrive om Cuba? - Det, De siger. En erklæring.
- Hvad er det her? - Det er mit kamera.
- Det er et pudsigt lille kamera. - Det fungerer glimrende.
- Hvad med et denne vej? - Nej, bliv ved med at vinke.
- Nu har De vist fotograferet nok. - Nej, bare to til.
Tak skal De have, señor Parra.
Hvad skal jeg skrive som tekst til billederne?
Fortæl Deres folk, at vi er et lille land.
Men snart, meget snart, vil vi ikke frygte nogen.
Godt. Der er ved at ske noget.
Det sagde jeg ikke. Bare skriv det, jeg sagde.
Godt. Tak, señor Parra.
- Kammerat. - Kammerat.
Orlando, lav to kopier af det her.
- Orlando, hvor er den røde mappe? - Uribe tog den.
Uribe? Han har jo ingen nøgle. Jeg har den eneste nøgle.
Hernandez.
Har du din pistol?
Kom med mig.
Undskyld ...
Giv mig din pistol.
Kom!
Der er han!
Undskyld, señor.
Godt, Benny. Jeg gør det færdigt.
- Er det i orden? - Det ser fint ud.
- Ved Rene D'Arcy, du tager til Cuba? - Naturligvis.
- Ved Paris det? - Formodentlig.
Jeg vil ikke have, at du rejser. Jeg frygter for din karriere og dit liv.
Jeg er nødt til det. Jeg gav mit ord. Jeg startede det og må afslutte det.
Lad amerikanerne klare sig selv.
De kan ikke. De har ikke haft folk på Cuba siden Svinebugten.
Så de spurgte dig.
Kan de ikke bruge en anden end dig?
Jeg vil selv gøre det.
Papirerne, vi fotograferede, skræmte livet af mig.
Ikke blot amerikanerne, men mig.
Jeg må se, hvad russerne vil på Cuba.
Der findes en kvinde på Cuba, ikke sandt? Juanita de Cordoba.
- Hvor har du hørt det navn? - Hvor? Fra Claire D'Arcy.
Hun fik det fra sin mand, der fik det fra det franske kontor i Havanna.
Jeg vil ikke høre det navn nævnt.
Hvorfor ikke? Hvad betyder hun for dig?
Hun er i undergrundsbevægelsen. Hun arbejder for mig fra tid til anden.
Gør hun andet?
Nicole, hun leder et netværk i Cuba. Jeg burde ikke fortælle dig det.
- Det er farligt at tale om. At du ved ... - Men jeg ved det. Det er problemet.
Jeg ville ønske, jeg ikke vidste det. Jeg ved, du ofte tager til Cuba.
Og at hun er smuk.
Jeg tager til Cuba, fordi det er mit job.
Det er alt. Jeg vil ikke tale om det.
Går du med mig ned?
Farvel.
Nicole?
NY UDVIKLING PÅ CUBA EFTER KENNEDYS TV-TALE
Vent. Jeg sender drengen. Giv ham min rejsetaske og skrivemaskinen.
Tag den her og kufferten med tilbage til huset.
- Hvad tid er De i Havanna i morgen? - Jeg ringer og beder dig sende bilen.
Juanita. Señor Parra.
De kom hurtigt igen.
- Jeg nyder altid mine ture til Cuba. - Det tror jeg gerne.
- Det er godt at se dig, Juanita. - Tak.
Nylonartikler. Jeg håber ikke, det gør noget. Jeg sagde intet i tolden.
- Hvordan går det i Washington? - Rutinemæssigt. Intet usædvanligt.
Jeg var i New York for kun 24 timer siden.
- Hvordan går det i New York? - Rutinemæssigt. Intet interessant.
- Ses vi i aften? - Nej, ikke i aften.
Du kommer vel til mødet i morgen?
Er der et møde i morgen? Jeg kan godt lide at høre Castro tale.
- De kan desværre ikke stå hos os. - Jeg nyder at stå i folkemængden.
Señor Devereaux.
Hent mine ting. Monsieur Vatel siger hvilke.
Det er godt at se Dem.
Vær sød at bære den her ind for mig. Tak.
Du gav mig ikke besked.
Jeg prøvede at ringe fra Mexico City. Gav kontoret dig ikke besked?
For under en time siden, mens han var her.
Pokkers til tidspunkt at komme på.
Sikkerheden er i top. Hele øen vrimler med russere.
Det ved jeg. Jeg er her for at se, hvad de pønser på.
Jeg har ikke kunnet sende oplysninger til Miami i flere uger.
Nu er jeg her. Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan.
Er Rico Parra stadig din tro følgesvend?
Og husvært.
- Kom han for at opkræve husleje? - Hvordan har din hustru det?
- Vi skulle måske begynde helt forfra. - Det er nok bedst.
Jeg fatter det ikke. Franskmændene giver pokker i russerne her.
- Det gør amerikanerne ikke. - Russerne har os i et jerngreb.
- Jeg får brug for din organisation. - De fleste af mine folk skjuler sig.
Du kan ikke gøre andet end at blive hos mig nogle dage.
Og så tage hjem.
- Nu skal vi pakke vores gave ud. - Vores gave?
Ja. Din og min.
- En radio? - En geigertæller.
Den kan sige os, om russerne har bragt atomsprænghoveder hertil.
- Den har en indbygget båndoptager. - Kløgtigt.
Du må finde ud af, hvilken rute de benytter til missiltransport.
Det lyder som en opgave for Thomas. Og det her?
- Vi har masser af kameraer. - Ikke ligesom det her.
Fjernstyring.
- Man kan stå 800 meter væk. - Og fotografere hvad?
- Missilerne, naturligvis. - Ved San Christano? Vi har prøvet.
Jeg viser dig det i morgen tidlig.
Nu til de andre ting, jeg må vide. Hvilke russiske troppeenheder er her?
Findes der nogle nye flytyper? Og hvor er de største huler?
- De største ligger ved Managua. - Godt.
Er det alt?
Det tror jeg.
Jeg havde nær glemt ...
En ikke-elektronisk gave.
Hvor er den smuk. Tak skal du have.
Lad mig vise dig, hvordan det fungerer.
Det er radiumet i tal og visere, der forårsager det.
Du har allerede udført en hel dags arbejde.
- Jeg viste Thomas skrivemaskinen. - Han skal nok klare sin opgave.
Nu tager du til Havanna og opfører dig som en uskyldig handelsattaché.
Og du tager til mødet med din husvært.
- Vi ses i aften. - Adiós.
- Bliv siddende, mrs. Mendoza. - Vi er ved at gå.
- Er alt parat? - Vi mangler kun teleobjektivet.
- Godt. - Og se det her.
Glimrende.
Her. Dæk dem til.
Vi må sikre os, at Pablo ikke spiser kameraet.
Se her, señora. Her har jeg frit udsyn til alt det, der foregår i Viriel havn.
- Det er tæt på vejen. - Det er sikkert.
Her er picnickurven. God fornøjelse.
De tager Dem af det, ikke? Gud velsigne Dem.
- Pas godt på Deres mand. - Det skal jeg nok.
Ricardo, se der.
Gå derop.
- Det var en mand og en kvinde. - Manuel, Enrique. I andre bliver.
- Hvor længe har De holdt her? - En tid. Bilen brød sammen.
- Har De set andre biler køre forbi? - Jeg så en for et øjeblik siden.
Den kørte videre ud ad vejen.
Den var vist sort.
- Ricardo, det er dem! - Pablo!
- Carlotta! - Tag dem med.
Señor, De begår en fejltagelse. Vi ved ikke, hvorfor vi skal med.
Her er en mand. Fra den aften, hvor papirerne blev fotograferet.
Hvor?
- Er du sikker? - Fuldstændig.
Han var lige så tæt på, som du er nu.
Skal jeg få ham pågrebet?
Nej. Ikke endnu.
Det er meget forståeligt. Når det kommer til stykket ...
- Må jeg få en kop kaffe med? - Rico. Du får noget mad.
- Dolores. - Bare kaffe, tak. Jeg har spist.
Det var ærgerligt. Kyllingen er herlig.
Det sorte marked. Du kunne godt have ringet.
Jeg fik pludselig lyst til at komme.
- Señora? - Señor Parra skal have en kop kaffe.
Sid ned.
Jeg har lige talt med min forhenværende sekretær, Uribe.
- Kender De Uribe? - Nej.
- Har De hørt om ham? - Nej.
- Hvorfor opsagde du Uribe? - Jeg var ikke tilfreds.
Men han fortalte mig det, jeg ville vide, før han drog ud på sin færd.
Færd?
Den færd, ingen rejsende vender tilbage fra.
- Hvad havde han gjort? - Han arbejdede for franskmændene.
Og franskmændene arbejder vist for amerikanerne.
- Og så ville De aflægge en visit. - Angår det André?
Bare fordi han er franskmand?
Den aften i New York, da Uribe gav en franskmand papirerne -
- så han kunne fotografere dem ...
- Der stod en franskmand til udenfor. - Der kan have været adskillige.
Ja. Men den eneste, jeg bryder mig om -
- er ham, der så belejligt blev væltet omkuld -
- da den franske spion flygtede. Det var kløgtigt.
- Var du i New York? - Ja.
For min fornøjelses skyld. De lægger to og to sammen og får otte.
Det, der stod i papirerne om Rusland og Cuba, er årsagen til Deres besøg.
Det var ni. Jeg var i New York og tog til Harlem for at nyde forestillingen.
Det var en glimrende forestilling. Resten er rene tilfældigheder.
Jeg kom for at fortælle Dem følgende:
Var det ikke for hende og det faktum, at hun muligvis er impliceret -
- ville De forsvinde i aften. De ville gøre Uribe selskab.
Vi ville undskylde -
- men man ville aldrig høre fra Dem igen.
Hun er enke efter en revolutionshelt.
Hun er elsket og æret her i landet.
De er efterretningsagent.
Deres omgang med hende bringer hende i fare.
De skal forlade landet med det første fly i morgen tidlig.
Og har De indsamlet oplysninger om russernes aktiviteter her på Cuba -
- skal De ikke tro, at De får dem med ud. Det gør De ikke.
De bliver visiteret i lufthavnen. Omhyggeligt.
Hvis man finder noget på Dem, bliver De anholdt.
Og De ved udmærket, hvad der så kan ske med Dem.
Hvis De ikke har noget imod at bryde op -
- så kører jeg Dem til Havanna, så De kan pakke Deres kufferter.
Du kører ham ikke til Havanna.
Han er min gæst. Han spiser sin mad og bliver, så længe han har lyst.
Når han vil tilbage til Havanna, ringer han efter en vogn.
Du opfører dig tåbeligt. Du tror det, du gerne vil tro. På grund af mig.
Jeg tror ikke, han havde kontakt med Uribe, og det vil ingen andre tro.
Hvis du gør ham fortræd, laver jeg en helvedes ballade.
Og du ved, jeg er i stand til det.
Når du vil besøge mig næste gang, så vær venlig at ringe først.
I morgen tidlig.
Kom ind.
Jeg har skrivemaskinen med. Det er klaret.
Bilen venter på Dem. Vil De se?
- Hvornår var missilerne i byen? - Lidt i tre.
De kom på lange anhængere med soldater, jeeps og lastbiler.
- Klikkede anordningen? - Ja, da lastbilerne kørte forbi.
Klik, klik, klik. Se her. Nøjagtig, som De viste mig.
Båndene sidder inde i spolen. De må vikle den hele op for at finde dem.
Flot. Hvor er oplysningerne om tropperne, hulerne og anlæggene?
Det hele befinder sig i mikroprikken her på det nederste punktum.
- Fint. - Giv mig ragemaskinen og bladene.
Her er Deres nye ragemaskine og holderen til bladene.
- Hvordan får man filmen ind i den? - Vi folder dem enkeltvis.
Udmærket.
- Her har du noget at læse i flyet. - Tak.
Nej. Ikke nu.
Jeg bærer kufferterne nedenunder.
- Kom. - Nej.
Ingen afsked ved hoveddøren.
Jeg siger farvel til dig her, hvor jeg ejer dig.
Hvis situationen forværres for dig her, får vi dig væk.
Jeg har mine metoder.
Jeg rejser aldrig herfra.
Jeg er cubaner. Jeg elsker mit land.
Uanset hvad må jeg blive her, til det er overstået.
Jeg er bekymret for, hvad der sker i lufthavnen.
- Jeg skal nok komme ud. - Det ved jeg ikke.
Ringer du, før du går op i flyet?
Du skal være sikker. Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Fortæl mig det nu. - Nej. Men før du stiger på flyet.
Godt.
Gå.
- Fandt du ud af det? - Ja.
- Hvem arbejdede de for? - Spørg hende.
- Hvem? - Spørg hende selv.
Hvem arbejdede I for?
Hvem sendte jer til Viriel for at spionere?
Hvem?
Hvad? Sig det.
Juanita de Cordoba.
Guerrero, tag ud i lufthavnen.
Søg overalt.
- Kig i soveværelset. - Hvad er det her?
I skal ikke gennemsøge mit soveværelse!
- Rico, stop det her. - Kom herned.
- Nej, der kan l ikke gå ind. - Thomas, stop dem!
Dolores!
- Kender du familien Mendoza? - Ja.
De siger frygtelige ting om dig.
Jeg tror ikke på dem. Munoz gør, men jeg kan ikke.
- Hvis man torterer folk længe nok ... - Jeg vil ikke tro dem.
Rico. Vi fandt det i spisekammeret.
Et mørkekammer og udstyr til at formindske billederne.
Det var sandt. De opererede herfra.
Ring lufthavnen op for mig.
Den her er beregnet til barberblade. Det er der, de gemmer filmene.
Guerrero, er franskmanden der stadig?
Ingenting? Godt.
Nu skal I høre, hvor I finder det. Det ligger i pakken med barberblade.
De små tynde, der glider ud! Ring tilbage. Du ved, hvor jeg er.
Så er det altså sandt.
Nu er jeg nødt til at tro på det.
De ting, du har gjort imod os.
Imod det, vi prøver at opnå.
- Hvorfor? - Fordi du gør mit land til et fængsel.
Nej, du kan ikke dømme os. Ikke dig.
Det skulle du ikke have gjort.
Du narrede mig. Du modarbejdede mig.
Du er en del af det.
Nu skal du udsættes for det samme som Mendoza.
Vi skal kende navnene på alle de andre.
Alle de ting, I har gjort.
Vi skal nok finde ud af det.
De ting, din krop vil blive udsat for ...
Denne krop ...
Ja, Guerrero? Hvad? Ingenting?
Ingen film? Hvad var der i æsken med barberblade?
Barberblade? Hvad mener du med, at du måtte lade ham gå?
Godt.
Godt! De lod ham gå.
Hallo, hvem er det? Señor Devereaux.
Señora de Cordoba? Desværre.
Der er sket noget.
Hun er død. Skudt.
Señor Parra? Han er gået.
Kærligst Juanita oktober 1962
Sikke en masse post. Er Nicole ude at rejse?
Ja. Det fik jeg ikke sagt.
Hun tog til Paris, når jeg nu skulle rejse alligevel.
Hun fik ikke set meget til Michele i New York.
- Det var min skyld. Det beklager jeg. - Nej, hun savnede Paris.
Hun vidste ikke, hvor længe jeg var væk.
Det er utroligt så meget ragelse, man får. Vi snupper en drink.
Vil du ikke ringe til Nicole?
Nej. Desuden har kontoret nok snart behandlet filmene fra Cuba.
Jeg kommer straks. Jeg skal bare hente noget is.
- René. Kom indenfor. - Jeg ville bare ...
Kender du Mike Nordstrom? René D'Arcy.
Goddag.
Vi var ved at få os en drink. Vil du have en?
Nej, jeg ville bare se dig. Kan vi tale sammen i enrum?
- Jeg går. - Nej, bliv. Vi går ind i mit kontor.
Værsgo. Miks dig en drink. Kom, René.
Du efterlod en hel del forviklinger.
Ja, det ved jeg godt.
Nu er det gjort. Hvad det så end er.
Cuba har protesteret direkte til Paris.
Jeg er her for at bede dig tage det næste fly til Paris. I aften.
Du skal melde dig hos generaldirektøren.
Mit ophold i Washington er slut. Jeg er blevet kaldt hjem.
Det gør mig ondt. Du ved, hvor taknemlige vi er for din indsats.
Vi har fået bekræftet vores oplysninger, også U2-fotografierne.
- Hvad venter der mon i Paris? - En undersøgelseskommission.
Hvorfor jeg tog til Cuba. Hvad jeg gjorde og for hvem.
Hvorfor jeg gjorde det for dig. Og hvad jeg fandt ud af.
Kør med mig ud til det sikre hus.
Russeren kom med nogle afsløringer, der vil ryste dig.
- Om hvad dog? - Lækagerne i Paris. Han fortalte alt.
Du skal høre, hvad han har at sige, før du tager hjem.
Tak. Jeg serverer selv kaffen. Mrs. Fawcett laver dejlig kaffe.
- Var det alt? - Ja. Tak.
- Monsieur Devereaux? - Nej tak.
Mr. Nordstrom. Sort, et stykke sukker.
Mr. McKittrick, sort. Må jeg byde Dem en cigaret?
De ryger allerede.
Endnu en gang: Topaz.
D'herrer bad mig fortælle Dem om Topaz. Hvorfor?
Gør os den tjeneste at gentage det, De fortalte os.
Det lykkedes Dem altså at overbringe oplysningerne fra Cuba?
Ja.
Og nu frygter de, at De må sige det videre til Deres regering.
Hvad er Topaz?
Topaz er en gruppe franske embedsmænd, der arbejder for Sovjet.
- Jeg tror ikke, der findes en ring. - Lederens kodenavn er Columbine.
Jeg kender ham ikke, men han har stor magt.
Manden under ham hedder Henri Jarre.
Jarre!
Henri Jarre. Han var min direkte kontakt.
Jeg så alle de betydningsfulde dokumenter, han fik i hænde.
- Kender du ham, André? - Ja. Han er økonom ved NATO.
- Så er det altså sandsynligt? - Det er muligt.
Det er ikke bare muligt, det er sandt.
Nu vil De sikkert tale sammen.
Jeg går en tur i haven, inden solen går ned.
Blake.
Monsieur Devereaux, vores problem er det samme.
Skal De lytte til Deres samvittighed eller til Deres regering?
Lad mig give Dem et godt råd. De skal ikke tage hjem.
Disse mænd giver Dem et nyt liv, et nyt arbejde. Alt.
Tænk det igennem.
Nå?
Vores regering er rede til gøre det mod Cuba -
- eller Rusland, som omstændighederne kræver.
Hvis russerne får nys om, hvad vi ved, kan det blive fatalt.
Hvis russerne finder ud af, at vi er ved at handle -
- kan de meget hurtigt klargøre missilerne og rette dem mod USA.
Så bliver Frankrig involveret.
- Vores allierede skal informeres. - Hvornår?
En amerikansk delegation ankommer til Paris om tre dage.
Og så skal jeg holde tæt og afsløre Topaz?
Og risikere mit eget skind? Det er lidt af en opgave, venner.
Lad os få en ting på det rene.
Ingen højtplacerede må vide, at vi er her. Ellers må jeg gå igen.
Naturligvis. Du har intet at frygte.
Det er et spørgsmål om etikette. Han har ikke set generaldirektøren.
Sandt nok. Jeg forstår ikke, hvordan vi kan hjælpe.
Jacques, da du talte med Jarre ... Der er han jo.
Goddag. Undskyld forsinkelsen.
- André, hvordan har du det? - Det glæder mig, at du kom.
Så er vi her alle sammen. Lad os sætte os.
Det er en alvorlig affære for André.
Han har bedt os råde ham, før han skal møde generaldirektøren.
Det er ikke blot generaldirektøren, men kommissionen, han skal klare.
Jeg har intet at fortælle dem.
Sludder. Du skaffede oplysninger til amerikanerne, da du var på Cuba.
- Er det sandt? - Ja.
Og du nægter at videregive oplysningerne til din regering.
- Det kan jeg ikke. I må tro mig. - Hvorfor ikke?
Nogen i regeringen taler over sig, og jeg ved ikke hvem.
- Jeg må gå. - Bliv, Jean.
Ingen bliver kompromitteret, det forsikrer jeg dig.
Et er at være en principfast mand, men man knækker ikke halsen på det.
Jeg nærer intet ønske om at knække halsen.
Sig det til os. Det er derfor, vi er her.
Vær nu rimelig. Vi prøver at hjælpe dig.
Små skridt, venner.
Lad André fortælle det på sin egen måde.
Er I nogensinde stødt på en spionring, der kaldes Topaz, i jeres arbejde?
- Ikke det? - Hvilken slags ring?
Der findes en række franskmænd, vores landsmænd -
- højtplacerede embedsmænd, der arbejder for Sovjetunionen.
- Nu går jeg. - Jeg har brug for dig.
- Jeg omgås ikke spioner. - Jeg vil afsløre dem.
Det er ren fantasi.
- Hvor kender du spionringen fra? - USA har en russisk KGB-afhopper.
- Det ved vi godt. - Ja.
Jeg har mødt ham. Jeg fik lov at tale med ham. Han fortalte det.
En spionring? Der hedder Topaz?
- Hvad hedder afhopperen? - Boris Kusenov.
- André, det er umuligt. - Hvorfor det?
KGB-manden, du omtaler, Boris Kusenov, døde for et år siden.
Manden, amerikanerne har fået, må være dobbeltagent.
Men han har narret både amerikanerne og dig.
Hvor ved du det fra? Hvad får dig til at tro det?
Det er et spørgsmål om dokumentation. Det står i mine papirer.
Du ved godt, du kun må komme her, når jeg siger til.
Jeg har ringet både til dit kontor og her.
Jeg vil nødig virke utålmodig, men jeg venter en gæst.
Jeg beklager, at jeg krænker dit privatlivs fred.
- Du lod Devereaux invitere mig. - Ellers havde han undret sig.
Var du ikke kommet, havde han undret sig mere.
Han vidste besked. Det kunne man se.
Nej. Han var ikke sikker. Han forsøgte at finde ud af det.
Du opførte dig eksemplarisk i begyndelsen -
- men så gjorde du noget yderst tåbeligt.
- At sige, at afhopperen var død ... - Det stoppede ham.
Indtil videre. Nu forhører han sig hos amerikanerne.
I morgen ved han, at vi lyver.
Hvad gør vi?
Ingenting.
Du får noget til at dulme nerverne. Cognac?
Mener du ikke, at Devereaux skal tages alvorligt?
Et ildevarslende og subtilt forslag, Henri.
Men sådanne ting gør man ikke i panik.
Tilgiv mig, at jeg ikke slutter mig til dig, men jeg venter en gæst.
Hvis Devereaux mistænker mig, hvornår vil han så udgøre en trussel -
- mod andre?
Jacques, det er ikke første gang, vi står over for et problem -
- der fordrer en endegyldig løsning.
Drik din cognac.
Avisernes skriverier begynder at gøre mig nervøs.
Mener du antydningerne om mulige lækager i regeringen?
I NATO? Det er ingenting.
Ikke for dig. Ingen tænker på dig med den position, du har. Men mig.
Og nu har en journalist ringet og bedt om et interview.
- Om hvad dog? - NATO.
- Gør det. Sagde du nej? - Nej, jeg indvilgede.
Det var smart.
Hvis Devereaux har de oplysninger fra afhopperen, som jeg tror -
- så må han standses med det samme. Tro mig.
Du er så blodtørstig.
Devereaux død? En sørgende enke?
En officiel undersøgelse?
Jeg vil nødig virke utålmodig, men jeg venter en gæst.
Du finder selv ud.
Skal jeg ringe efter interviewet?
- Det er klokken 21 . - Ring til mig bagefter.
Tak, fordi du kom.
Hvorfor skulle jeg ikke komme? Jeg er en fri kvinde.
- Godaften. François Picard. - De kommer for tidligt.
Vi aftalte 20.30.
- Undskyld. Hvis det er ubelejligt ... - Kom ind. Nu er De her jo.
Tak.
- Sid ned. - Tak.
- Må jeg byde Dem på noget? - Nej tak.
- Tak, fordi jeg måtte komme. - Ingen årsag. Deres avis er god.
Ikke som visse af de ...
- Men jeg ved ikke, hvad De vil mig. - Ikke noget særligt.
Jeg undersøger NATO's virke. De er en højtplaceret embedsmand ...
Må jeg tegne Dem, mens vi taler? Det er et af mine specialer.
- Avisen synes godt om det. - De skal være velkommen.
- Bare slap af, monsieur Jarre. - Jeg er afslappet.
- Godt. - Hvilke spørgsmål vil De stille?
De er ganske ligetil. De er en civil embedsmand ved NATO.
Hvordan er Deres myndighed i forhold til militæret?
I NATO er folks betydning ikke afhængig af uniformer.
Udmærket. Så er De altså en af beslutningstagerne?
- Naturligvis. - Også i militære anliggender?
Militære overvejelser afhænger af politik og landes indbyrdes forhold.
Javel.
Har De adgang til både militære og politiske beslutninger?
Det har jeg ikke sagt. Deres formodninger holder ikke stik.
Undskyld. Men jeg formoder, at De har adgang til fortrolige oplysninger?
Undskyld, men jeg kan ikke forstå, at det skulle interessere Dem.
Monsieur Jarre ...
Vores læsere synes, at sådanne ting er fascinerende.
At en civilperson ser militære hemmeligheder ...
Det kan De ikke skrive.
Selv hvis det var sandt, ville det være fortroligt.
- Det er en skam. Men De sagde ... - Jeg er med i beslutningsprocessen.
- Det er noget andet. - Godt. Det var ærgerligt.
Forstår De, en journalist må aldrig være kedelig.
Jeg kan vel skrive, at De håndterer hemmelige papirer.
Hvorfor bliver De ved? Hvad prøver De at finde ud af?
Alle ved, at nogen i NATO taler over sig.
Hvad angår det mig?
Jeg forsøger blot at opklare en uoverensstemmelse.
Vi har fået oplyst, at en russisk NATO-ekspert -
- Boris Kusenov, er hoppet af og er i Washington.
Men vi har også fået oplyst, at De hævder, Kusenov er død.
Kan De forklare denne uoverensstemmelse?
- Er det her ikke et avis-interview? - Nej, men jeg får det gerne trykt.
- Hvem har sendt Dem? - Min svigerfar.
- Hvem er han? - André Devereaux.
- Han sendte Dem, en fremmed. - Og som journalist kan jeg granske.
Der er intet at granske i. Deres opgave er slået fejl.
Bestemt ikke. Dette kan De ikke flygte fra.
Boris Kusenov er i live og hævder, at De var hans direkte kontakt.
Amerikanerne har NATO-dokumenter, De gav ham.
Deres navn og initialer står på dem. Selv notater, signeret af Dem.
De dokumenter kan befinde sig på regeringslederens bord om otte timer.
Jeg mener ikke, at jeg har fejlet.
- Hvad ønsker De? - Oplysninger.
- Hvad får jeg til gengæld? - De får tid til at forsvinde.
Vi ved, De er velkommen andetsteds.
Jeg har ikke i sinde at tale med Dem.
Er De villig til at tale med Devereaux?
Må jeg ringe til Devereaux?
Ja.
Ring til ham.
Han skal komme her. Så taler jeg med ham. I enrum.
Forstået.
- Ja? Kom indenfor. - Michele? Jeg skal tale med André.
André? Så er det gjort. Ja.
I enrum?
Bliv der, til jeg kommer. Så kan du vente udenfor.
François?
- Hvad er der galt? - Forbindelsen blev vist afbrudt.
Jarre ... her har vi det.
Der bliver ikke svaret.
Der er sket noget.
- Jeg tager derhen. - Jeg går med.
Værsgo.
Hans bil holder her stadig. Han må være deroppe.
- Hvad er der galt? - Kig engang.
Jarre.
Michele, er det dig?
François?
- Sid ned. - Hvad er der galt?
- François. - Hvad er der sket med ham?
Han er forsvundet. Han skulle gøre noget for mig.
Han skulle interviewe en mand ved navn Jarre. Han arbejder for russerne.
François!
- Pas på. - Hvad er der?
- Jeg er blevet skudt. - Sæt dig ned.
- Mor ... - Vent.
Det er ingenting. Det gør lidt ondt, men det bløder vist ikke.
- Hvad mener du? - Hent noget alkohol.
- Vi har intet. - Så eau de cologne.
- Og find en bandage. - Sidder patronen der? Lad mig se.
- Du blev kun strejfet. - Det er ingenting, siger jeg.
- Må jeg få en whisky? - Ingenting.
- Værsgo. Cognac. - Tak.
- Hvad skete der? - Det ved jeg ikke.
Jeg talte med dig i telefonen. Så hørte jeg Jarre lukke nogen ind.
Nogen må have slået mig i hovedet. Mærk selv.
Du gode.
Så sad jeg pludselig i en bil mellem to mænd.
De stoppede for at ringe og høre, hvad de skulle gøre.
De troede, jeg stadig var bevidstløs.
Da bildøren blev åbnet, sprang jeg ud. De skød.
- Du kunne være blevet dræbt. - Var du hos Jarre?
- Ja. Han er død. - Død? Har mændene skudt ham?
De fik det til at ligne selvmord. Et vindue stod åbent, han lå i gården.
- Hvem har de mon været? - Topaz' leder Columbine sendte dem.
Hvorfor?
Jeg må have rystet Jarre ved frokosten. Han har udgjort en risiko.
Så har Columbine også været til stede.
Ja. Men hvem var han?
- Det gør ondt. - Skal vi få fat i en læge?
Nej, ikke endnu. Så bliver politiet involveret.
- Jeg bliver muligvis involveret. - Hvorledes?
- Jeg efterlod min skitseblok. - Nej, jeg tog den med.
- Værsgo. - Tak.
Se her, Michele. Portræt af en død forræder.
Hvis du var kommet lidt senere, havde du aldrig set ham.
Læg dig ned. Jeg henter et tæppe.
André. Jeg glemte at sige noget vigtigt.
Da de standsede for at ringe, nævnte de et telefonnummer.
- Babylon 8583. - Er du sikker?
Helt sikker. Babylon 8583.
Det kan jeg få sporet.
Det behøver du ikke.
Det er et lille hus på Seinens venstre bred.
Jacques Granville.
Grufuldt. Grufuldt!
CUBA FREMSKYNDER OPRUSTNING MULIG BOMBNING AF MISSILBASE
Hr. ambassadør, går det godt?
- Goddag. - Godt at se Dem igen.
Noget nyt om Topaz?
- Hvem leder det? - Jacques Granville. En ven af mig.
- En ven? - Ja, indtil klokken 22 i går aftes.
Men jeg kan ikke få krammet på ham. Ingen beviser.
Jeg tog et gammelt billede med.
Så kan du genkende ham. Han deltager i mødet i eftermiddag.
Det er et problem. Hvordan fortæller vi om Cuba ...
Mike!
Tak. Hav det godt.
Mine herrer, vil De være venlige at sætte Dem for bordenden?
Tak.
Mine herrer, lige et øjeblik.
Bare sig det til ham.
Jacques, amerikanerne ser helst, at du ikke er til stede.
Jeg har ikke tid til at forklare nu. Jeg forklarer senere.
CUBAKRISEN ER SLUT