TIL PETER... Den eneste inspektør Clouseau.
Han går ind.
Politiinspektør.
Vicekommissær.
Vær hilset, vicekommissær!
Hvor har vi savnet dig. Din forklædning er klar til tilpasning.
- Jeg tror, du vil være tilfreds. - Godt.
Inspektør Clouseau er her.
Vicekommissær!
Jeg så nogle meget interessante næser derovre.
De næser derovre er for amatører. Jeg har nogle mellem mine private ting.
Du har altid haft næse for næser.
Tingene til Valentins dag er ikke klar, men vi har nogle skønheder til dig.
Lad os prøve den her først. Her er en vidunderlig en.
Inspektør?
Skal vi lige få den sat på?
Hvad synes du om den?
Jeg kalder den her "The Way We Were". Det er fra vores Streisand-kollektion.
Kan du lide den?
Jeg kan heller ikke lide den. Undskyld, jeg tog næsten din næse med.
Lad os prøve den her nu. Jeg tror, du vil synes om den.
Den klæder dit ansigt. Den passer til dine rynker.
Hvad siger du til den?
Vi kalder den her "Sut og roser".
Årerne er ret virkelighedstro, ikke sandt?
Jeg er især stolt af de forstørrede porrer. Se på den her.
Den var jeg heller ikke vild med. Vi prøver noget andet.
Mangler der noget? Hvad med den?
- Den er vældig fin, ikke sandt? - Det er en næse.
Du har næse for næser.
Jeg kan altid sige det, straks jeg ser næsen.
Vi kalder den her vores "Tutte Nutte Næse".
Hvad har du, der passer til den?
Den her vil holde dig varm. Den har en god effekt med den næse.
Den er for retslig.
Jeg vil have en, som er... hvordan kan jeg sige det?
Overlad det til dr. Balls.
Auguste! Se, hvad du har gjort.
Du er et geni.
Vent. Der mangler noget.
Jeg ved, hvad der mangler. Her er nogle tænder, på husets regning.
Lad mig se, hvordan de ser ud.
- Perfekt! - Se her.
Du er et geni til din kunst. Min kære dreng.
Han er stadig indenfor. Hvad gør vi, når han kommer ud?
Følg efter ham.
Martha! Vær sød at komme og pakke vicekommissærens indkøb.
For nylig har jeg lavet noget meget vovet af en træstub.
Arm og ben. Kun 900 franc for det fulde udstyr.
Jeg har erfaring med, at en stub kan stå i vejen i et nødstilfælde.
Martha, kan du huske vicekommissær Clouseau?
Jeg har aldrig set den herre før.
Godaften, Martha.
Jeg tror ikke mine øjne.
Det er fordi, din mand er et geni, frue.
Vær sød at pakke dem ind. Og jeg vil også have den næse.
- Det er umuligt. - Prisen er underordnet.
Det er bestemt den grimmeste næse, jeg nogensinde har set.
Den er så afskyelig. Den er et mesterværk.
Det er også Marthas egen næse.
Må jeg komplimentere, frue. Den klæder dig.
Tak, vicekommissær.
Jeg henter din regning.
Auguste, hvad har du fremstillet?
Den venstre hæl er kløgtigt forhøjet, hvilket giver højde og autoritet.
Men den virkelige hemmelighed ligger i den højre hæl.
Det virkelighedstro klumpfod-udseende er fremkaldt via en indbygget fjeder,
som griber fat i anklen og forårsager ulidelige smerter.
- Meget realistisk, synes du ikke? - Hvor hurtigt kan jeg få et par?
Jeg kan have dem klar til dig på onsdag.
Auguste, jeg er dig dybt taknemmelig. Også dig, frue.
Kan du lide hånden? Jeg pakker den sammen med skoene.
Den vil komme til nytte med at klø, og hvis der er andre håndjobs.
- Vi ses snart, inspektør. - Vicekommissær.
Farvel. Vi ses snart.
Jeg kan ikke holde det ud!
Jeg har aldrig haft sådanne smerter.
Skal jeg kysse og gøre det bedre?
Så slemt er det ikke.
For tredje gang til minde om den moderne mand,
er verdens største diamant, den berømte Lyserøde Panter, blevet stjålet.
Siden Akbar den Pragtfuldes regeringstid i det 12. århundrede,
indtil det seneste ublodige kup
foretaget af tidligere oberst, nu præsident Sandover Haleesh,
er den Lyserøde Panter blevet et symbol på Kurfilliernes kontinuitet,
den regerende familie i det mellemøstlige land Lugash.
- Vicekommissær Dreyfus. - Send ham ind med det samme.
Jeg kom så snart, jeg fik din besked.
Jeg værdsætter din punktlighed.
- Har du hørt om tyveriet i Lugash? - Den Lyserøde Panter?
Ja, selvfølgelig. Det står i alle aviserne.
Snart sender de os en anmodning om assistance med at fange forbryderne.
Jeg har allerede modtaget en personlig anmodning fra Lugashs præsident.
Jeg forstår. Hvor mange mænd bad præsidenten om?
Kun en. Inspektør Jacques Clouseau.
- Sørg for, han er på det næste fly. - Selvfølgelig.
Men, kommissær, tror du ikke at nogen mere almindelig ville...
Ikke for at tage noget fra Clouseau,
men i betragtning af den spændte situation i Mellemøsten...
Jeg er bekendt med den spændte situation mellem dig og Clouseau.
Lugash har imidlertid bedt om Clouseau, og Clouseau skal de få.
Du har stukket din finger i min blæk.
DEN LYSERØDE PANTER STJÅLET IGEN
Hvad laver han derinde?
Goddag.
Sikke et dejligt vejr vi har.
Jeg havde håbet, din besættelse med inspektøren var forsvundet.
Det havde jeg også, doktor.
Er der sket noget, som har fremkaldt dette tilbagefald?
Nej, ikke noget.
Nogen. Ham.
Nej, måske har du ret.
En ting. Han er en ting.
Er din tvangstanke om at dræbe Clouseau også vendt tilbage?
Ja, helt tilbage.
Tanken om en verden uden Clouseau fylder mig med glæde.
Som en sommer med tusindvis af juli.
Det beruser min sjæl med...
- Dine øjne. - Hvad?
"Beruser min sjæl med dine øjne."
Du er faldet tilbage i teksten til, "Du stiger mig til hovedet".
- Jeg undskylder. - Undskyld aldrig for Cole Porter.
Desuden har din underbevidsthed bekræftet, hvad vi allerede ved.
- At Clouseau er steget mig til hovedet. - Præcis.
Hvordan formoder du, at du kan få ham ud derfra?
Det ved jeg ikke. Jeg formoder intet.
Det er meningen, du skal formode, og give mig svarene.
Kommissæren vil have ham til Lugash. Lad ham klare det.
Jeg vil ikke vide det. Jeg vil ikke være der.
Jeg vil være her sammen med dig.
Hvad tænker du på, doktor?
Det var ikke Cole Porter. Det var Gillespie og Coots.
- Vicekommissæren er her. - Send ham ind med det samme.
Kom ind, kommissær.
Jeg vil tale om røveriet af den Lyserøde Panter.
Jeg står til tjeneste, kommissær. Lad mig byde dig en lille cigar.
Dem skal du ikke hæfte dig ved. Lad dem bare rulle.
Læs dette nøje og giv mig din mening.
Jeg vil læse min mening og give dig din meget omhyggeligt.
- Har du ild? - Øverst i skuffen til venstre.
Jeg danser i risene
Jeg danser bare i risene
Lad mig.
Undskyld.
Clouseau vil have, at jeg kører ham i lufthavnen.
Kør ham. Lad Lugashs præsident bekymre sig om blodtrykket.
Han skal ikke til Lugash.
Han tager rute 12.15 til London.
Han mistænker Fantomet for at være ansvarlig for røveriet.
Han sagde, at siden sir Charles bor i England...
- Sir Charles bor i Sydfrankrig. - Javel, sir. Skal jeg fortælle ham det?
Gør dig ingen ulejlighed. Han siger bare "Det ved jeg godt."
At prøve at tale Clouseau til fornuft
er som at Einstein prøver at forklare relativitet til en "abekat".
Ved sir Charles, at du kommer?
Nej, det skal være en overraskelse.
- Hvad er der i vejen? - Din spring-ud lighter nægter at springe.
Det er meningen, den skal springe ud, når den når en specifik temperatur.
Hvad er den specifikke temperatur præcis?
Det ved jeg ikke.
Du burde have tjekket med fabrikken. Det er klart, at denne spring-ud lighter
har nået dens specifikke spring-ud temperatur og nægter at springe ud.
Bilejerens første regel er - kend din bil.
- Men det er din bil. - Det ved jeg godt.
Men det er ikke min spring-ud lighter.
Hvis det var min spring-ud lighter, kendte jeg spring-ud temperaturen.
Clouseau forsøgte at reparere lighteren.
Han er sikker på, nogen anbragte en bombe i bilen.
Ja. Nogen skulle have... Jeg mener: Kunne have gjort det.
Han telegraferede til Scotland Yard og sagde, at han ankom i forklædning.
Hvilken slags forklædning? Forklædt som hvad?
Det sagde han ikke.
Hvordan kan vi holde udkig efter ham?
TOILET OPTAGET
Dette er kaptajnen.
Gå tilbage til sædet og spænd sikkerhedsbæltet,
for der er turbulens forude. Tak.
- Godmorgen, sir. God tur? - Ja, tak.
Kan jeg hjælpe dig?
Idiot!
Inspektør Clouseau. Jeg er Drummond fra Scotland Yard.
Jeg er André Botot, sennepssælger fra Dijon.
- Kan jeg give Dem et lift, hr. Botot? - Det er venligt at Dem, mr Yard.
- Drummond. - Ja. Hvordan går det i Skotland for tiden?
Jeg har noget familie, som er fra Skotland.
Min bedstemor på min fars side. Jeg taler flydende gælisk.
Jeg er bange for, jeg ikke kan hjælpe med skoven.
Inspektør McClaren, det er hr. Botot...
Fra Dijon. Goddag. Jeg var ved at fortælle betjent Yard
om min fars svigerfamilies søster på min betjents side.
Endelig. Mit eget hus. Min egen swimmingpool.
Min egen 90-60-90.
- Telegram. - Læs det højt.
"Kære chefkommissær. Tillykke med fødselsdagen."
"Håber du nyder de 1500 kg gelé."
1500 kg gelé?
Det må være en fejltagelse.
Hvor ville jeg anbringe 1500 kg gelé?
Desuden ville kun Clouseau være dum nok til at sende mig 1500 kg gelé.
Dette er inspektør Drummond fra Scotland Yard.
Jeg håber ikke, jeg vækkede dig.
Det er okay. Faktisk har du gjort mig en tjeneste.
Hvem er det?
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Det er angående Clouseau.
Ml5 ringede og meddelte, at libyske agenter havde hørt et rygte om,
at der måske ville blive foretaget et attentat mod Clouseau.
Virkelig? Hvem ønsker mere at dræbe ham?
Jeg mener: Hvem står bag?
Vi ved det ikke. Men det kommer fra en pålidelig kilde.
Vi har fortalt Clouseau det, men han grinede bare og sagde,
"Den bevægende finger skriver."
Clouseau kunne mene hvad som helst.
- Ved du, hvad klokken er? - Gider ud holde mund?
Ikke dig. Sig mig, hvor er han nu?
På sit hotel. Du bør ringe til ham og beordre ham tilbage til Paris.
Før dette rygte er bekræftet, må han ikke tage til Lugash.
Har du en "massage" til mig?
- Vil du have en massage? - Hvis du har en til mig, ja.
Hvorfor prøver du ikke hos Tokyo Lil?
Bed om passionsblomst Shirley, Yokohama-sommerfuglen.
- Hvorfor skal jeg det? - Du vil have en massage.
Ja, men af dig.
Sir, jeg giver ikke massager.
- Du gav mig en i morges. - Du tager fejl.
Du skal ikke prøve de engelske fiduser med mig, hr.
Jeg modtog en "massage" i morges fra inspektør Quinlan fra Yard of Scotland.
- Massage! - Du gav den til mig.
- Du mener "message". - Jeg ved, hvad jeg mener, din galning.
Har du, eller har du ikke en "massage" til mig?
Nej, sir. Der er ingen "massage" til dig.
Grouse-Moor Hotel.
Han er lige gået op på sit værelse. Jeg ringer.
Tak.
Ja. Det er vicekommissær Clouseau.
Skru ned for sengen, sir.
Hvad sagde du?
Hvad var det, du sagde?
Din "massage".
Din telefon.
TAG TIL LUGASH. DREYFUS
Til lufthavnen, min gode mand, og lad det gå tjept.
Javel, sir.
Jeg vidste det.
Jeg vil ikke høre et ord mere om det.
Bliv ikke involveret med Clouseau...
- Det er nok! - Hvad gør du?
Hvad ser det ud til? Jeg gør, hvad jeg har gjort hver morgen i to år.
- Men det kan du ikke! - Jeg er dødtræt af, at du fortæller mig,
- hvad jeg kan. - Gør, som det passer dig.
Jeg håber, du kan lide den nye overdækning til poolen.
- Jeg tror, du har begået en fejl, oberst. - Nej.
Kald mig aldrig oberst, oberst Bufoni. Jeg er din præsident nu og ufejlbarlig.
Det står der i den nye forfatning.
Som du skrev, da du stadig var oberst.
Og du var kaptajn, oberst, hvilket du kan blive igen.
Javel, præsident. Det er bare, at sende bud efter Clouseau...
Var en genistreg. Han har før fundet den Lyserøde Panter, og det gør han igen.
Muligvis. Og hvad så?
Så vil Lugashs taknemmelige folk overøse mig, præsident Haleesh,
med ros, ære og deres døtre.
Og forsikringsselskaberne,
som allerede har udbetalt regeringens krav på 12 millioner dollars
for tyveriet af den Lyserøde Panter,
hvad vil de overøse dig med?
Hvorfor sagde du ikke det, før jeg sendte efter Clouseau?
Du har først lige sagt, at du bad om assistance
fra en anden politistyrke.
- Måske kan vi inddrage anmodningen. - Ikke "vi", præsident. "Dig."
Men det kan du ikke. Clouseau er for øjeblikket på vej mod Lugash.
Måske finder han ikke den Lyserøde Panter.
Måske når han ikke frem til Lugash.
- Oberst, du vil ikke... - For at redde min præsident.
Gør, hvad du bliver nødt til, oberst.
Bare lad være med at fortælle mig om det.
En præsidents samvittighed må være uplettet.
Forstår du, hvad jeg mener, general?
Som hånden forstår handsken.
Åh, fantastisk.
Forsøg at få styr på dig selv, min ven.
Det er ikke sundt at give efter på denne måde.
Hvis jeg var sund, ville jeg ikke være her, doktor.
Jeg henviste til dit blodtryk.
Jeg forstår. Han er sådan en galning, sådan en idiot, sådan et fjols.
Og sådan et heldigt fjols.
Han ville falde baglæns ned i et mandehul
og ende i Brooke Shields arme.
Og nu ligger halvdelen af London i ruiner.
Lugash, et hjælpeløst, lille ørkenland,
- bliver snart ødelagt. - Du må få styr på dig selv.
Jeg prøver.
Du vil ikke ende på koldbøtte-klinikken igen.
Nej. Men indtil jeg er sluppet af med Clouseau,
indtil han ikke er en del af mit liv, er jeg dødsdømt.
Jeg vil aldrig smile igen.
Frank Sinatra med Pied Pipers og Tommy Dorsey.
Jeg er et nervevrag, og du svælger i minderne om jazz.
De ved, jeg ikke vil forstyrres, medmindre det er en nødsituation.
Nødopkald til kommissæren.
Det ser ud til, at det er din nødsituationen.
- Jeg har skrækkeligt nyt. - Hvad?
Inspektør Clouseaus fly er meldt savnet.
- Er du sikker? - Ja, helt sikker. Jeg beklager.
- Jeg kommer straks. - Okay, kommissær.
Doktor Longet, farvel.
Foran dig står en mand født på ny.
Helbredt. Rask. Sund som en schweizisk franc.
- Var det godt nyt? - Vidunderligt nyt.
Clouseaus fly er forsinket og formodes styret ned i havet.
Nedstyrtet og ude af mit liv for evigt.
Den mand vasker jeg helt ud af mit hår.
Jeg ved det. Mary Martin, South Pacific.
Hun er her. Kom ind.
Jeg tror, det er en fejl. Fortæl hende jeg arbejder udenbys på en sag.
- Er det klogt? - Er det klogt at tale med hende?
Du var hans nærmeste overordnede.
"Var." Tror du virkelig, han hører datiden til?
- Det er muligt. - Det ville være vidunderligt.
Før eller senere vil en journalist, som Marie Jouvet...
Men hvad skal jeg fortælle hende?
- At jeg synes, han var en tåbe? - Nej.
At han var verdens heldigste mand med en hjerne som en retarderet musling?
Selvfølgelig ikke.
Vi ved begge, han var en idiot,
men alle andre synes, han var den største detektiv siden Sherlock Holmes.
- Hvis jeg fortæller sandheden... - Så lad være. Han er borte.
Giv dem, den helt de vil have. Det er ikke din hovedpine.
Men er han virkelig borte?
Jeg har en grufuld følelse af, at en af dagene - i næste uge eller i morgen -
vil jeg åbne mit bagagerum eller mit skab og "kuk kuk!"
Jeg tror ikke, du har et valg.
Hvad, hvis det ikke lykkes? Du kender mig, hvad angår Clouseau.
Mine følelser er lige under overfladen, som en flydende mine.
- Jeg kan ikke gøre det. - Du kan gøre det.
Kan jeg gøre det? Ja, jeg kan.
Nej, du kan gøre det.
Miss Jouvet.
Miss Jouvet, hvor pænt af dig at komme.
Vær venlig at sætte dig. Træk en musling op.
Hvordan vil du beskrive inspektør Clouseau?
Jeg har aldrig kendt en mand som ham.
Han var... Han var enestående.
- Kan du være mere specifik? - Ja, men...
Han var uortodoks til at begynde med.
- På hvilken måde? - På alle måder.
Kan du give et eksempel?
For eksempel for at holde sig konstant årvågen over for angreb,
bad han sin kinesiske tjener om at angribe sig,
hvor og når som helst han kunne.
Det er ikke kun uortodoks, det er bizart.
- Han lyder som en ren galning. - Hold mund.
Det rygtedes, at l ikke kunne enes.
Jeg går ud fra, vi engang imellem havde vores små uoverensstemmelser,
men når man har arbejdet sammen med nogen i 20 år,
kan det ikke altid forventes, at man er...
på bølgelængde.
Synes du, han var en god detektiv?
Han var... Jeg tror, han var...
Man kan ikke sige, han var...
Det kan ikke beskrives med ord, hvordan han virkelig var.
Hvad med "genial"?
Det er et ord.
Modig?
Præsidenten dekorerede ham to gange for tapperhed.
Javel.
- Det lyder som en modig mand. - Sådan lyder det bestemt.
Han ansås for at være en stor gymnast.
Du har ingen anelse om, hvor stor en gymnast han var.
Det sorte bælte i karate?
- Det sorte bælte? - Øvet skarpskytte. En født leder.
Kommissær, det gør mig ondt.
Han græder.
Det er Bruno. Jeg vil have et møde.
- Hvem med? - Alle.
Okay, chef.
Mener du, det var en del af dit job at angribe ham sådan?
Ja.
Cato, jeg er tilbage på sagen.
Nu skal fælden sættes, morderen fanges,
og jeg skal bevise over for verden, at Maria Gambrelli ikke er skyldig i mord.
Vi må fremskynde vores træning.
Angrib hvor og hvornår jeg mindst forventer det. Ingen nåde.
- Kom nogen nogensinde til skade? - Ja. Oftest mig.
Der var dog engang, hvor mafiaen importerede en ninja.
Inspektøren troede, det var mig.
- Stakkels ninja. - Jeg ved, hvordan han havde det.
Nu hvor din chef er borte, ikke flere snige-angreb.
Du må være meget lettet.
Ikke helt.
Når man har gjort noget længe, savner man det, selvom det var pinefuldt.
Hvad tror du, der er sket med inspektøren?
Jeg aner det ikke.
Hos inspektør Clouseau.
Et øjeblik.
Det er til dig.
Det er betjent Duval. Jeg har oplysningerne til dig.
Clouseaus tidligere assistent, Hercule Lajoy,
bor på en husbåd kaldet The Moth.
- Hercule Lajoy? - Hvem spørger?
- Marie Jouvet. Jeg er tv-journalist. - Jeg ved, hvad du er.
Må jeg komme om bord? Jeg vil tale med dig.
- Vil du have svar? - Selvfølgelig.
Hvordan kan jeg give dig svar? Jeg tager en lur.
Jeg venter, indtil du vågner.
Okay.
Du ser endnu bedre ud, end du gør på tv.
Tak.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg har indtryk af, at du forventede mig.
Clouseau er forsvundet. Du er journalist.
- Elementært. - Sagt som en ægte politimand.
En pensioneret politimand.
- Må jeg sidde ned? - Hvis du har lyst.
Du arbejdede sammen med Clouseau.
Ja. Han var enestående.
Intuitiv? En mand, der fulgte sit instinkt?
Hvem ved, hvad han fulgte, men han var politiets mest resultatrige mand.
Han gjorde det modsatte af alt, hvad jeg regnede for en korrekt efterforskning.
Fakta, Hercule.
Intet er vigtigere end fakta.
Uden dem er en efterforskning ikke andet
end en gætteleg.
Lyt til mig, Hercule, og du vil lære noget.
Faktum i denne sag er:
Chaufførens lig blev fundet i tjenestepigens soveværelse. Faktum.
Dødsorsag: Fire kugler i brystet. Faktum.
Kuglerne blev affyret på nært hold af en Beretta.25. Faktum.
Maria Gambrelli blev fundet med mordvåbnet i hånden. Faktum.
Mordvåbnet tilhørte den afdøde, Miguel Ostos,
og blev opbevaret i handskerummet i Ballons Rolls-Royce.
Faktum.
Husstandens personale har bevidnet, at Miguel Ostos slog...
Dit fjols, du knækkede min pegepind. Jeg har intet at pege med.
Har bevidnet, at Miguel Ostos slog Maria Gambrelli hyppigt.
Endelig er der vidneforklaringer fra hr. Og fru Ballon,
og ligeledes fra personalet, der alle har vandtætte alibier.
Og nu, Hercule. Hvad er den åbenlyse konklusion?
Maria Gambrelli dræbte chaufføren.
Din idiot. Umuligt. Hun beskytter nogen.
- Hvor ved du det fra? - Instinkt.
Men faktum er...
Du glemmer motivet.
- Han slog hende. - Han var spanier.
- Han flåede hendes kjole af. - Vær ikke latterlig.
Ville du dræbe nogen, der flåede din kjole af?
- Sikkert ikke. - Selvfølgelig ikke.
Jeg nærer ingen tvivl, Hercule.
Maria Gambrelli beskytter helt bestemt nogen.
Find ud af hvem, så har du morderen.
Jeg skal finde morderen, inden dagen er omme.
Maria Gambrelli vil fortælle mig, hvem han er.
Clouseau fik ret. Maria Gambrelli var uskyldig.
Clouseau fik altid ret ved sagens afslutning.
Men undervejs begik selv han et par fejlvurdering.
Og nu er han meldt savnet til søs.
Jeg beundrer hans succes, men hans metoder...
De gjorde nar af alt, hvad jeg vidste om politiarbejde, så jeg sagde op.
Men jeg har et godt liv. Jeg sejler med et par ladninger.
Jeg chartrer til turister i august, når det bliver for varmt i Paris.
Savner du ikke sommetider spændingen?
Hvis jeg savnede spændingen, ville jeg så ikke sætte madding på min krog?
Tak, Hercule Lajoy. Jeg kan godt lide dig.
Jeg tror ikke, du er den seje fyr, du lader som om, du er.
Jeg kan også lide Hercule, bare fordi han er den seje fyr, han synes at være.
Men hvis du vil til bunds i Clouseau-sagen,
glem os på hans side af loven.
Find frem til nogen af de forbrydere, han fangede eller ikke fangede.
Farvel.
- Kig forbi igen, hvis du er i nærheden. - Tak. Det gør jeg måske.
De viser kun din øverste halvdel på tv.
- Rart at den nederste er lige så god. - Det er jeg også.
- Hvordan går det? - Bedre.
I bedring.
Clouseau forsvinder. Forretningerne forbedres.
Helt sikkert.
- Denne Marie Jouvet snuser omkring. - Og hvad så?
Hvem ved? Men jeg tror, det er bedst, hvis vi skygger hende.
Luis, hun er ikke dum. Tag et par gode drenge med.
Fint nok.
Da jeg først mødte Clouseau, for cirka 20 år siden i Cortina,
havde jeg haft en ækel skiulykke,
og uheldigvis boede Clouseau på det samme hotel.
Undskyld, jeg har benet i klemme.
- Var du gift med inspektøren? - Ja.
Havde du mødt sir Charles før Cortina?
Kun lejlighedsvis.
Jeg vil vædde 10000 franc på,
at Fantomet er i Cortina lige nu. Måske endda her i lokalet.
Hvor spændende. Hvad tror du, mr Tucker?
Enig. Ti ud af hans sidste 15 ofre var gæster ved Angela Dunnings fester.
Hvad snakker vi om?
- Det berygtede Fantomet. - Jeg har aldrig hørt om ham.
Han lader til at være noget for sig.
Der er få tyve, der er så kløgtige som Fantomet.
Hvert tyveri er helt anderledes, unikt og klassisk.
Jeg troede, din teori var, at han gentager sig selv.
Kun for så vidt angår festerne.
Men der er et fællestræk mere,
men det er hans kendetegn, hans visitkort så at sige.
- Han efterlader altid en hvid handske. - Det lyder dramatisk.
Deres Højhed, var jeg Fantomet, havde jeg udpeget mit offer allerede.
Virkelig? Hvem ville det være?
Hvem ejer verdens mest formidable diamant?
- Det gør jeg vel. - Præcis. Den Lyserøde Panter.
Sikken gevinst. Det kan han ikke modstå.
Han bliver skuffet. Diamanten er i pengeskabet i...
Deres Højhed, sig det ikke.
Jeg har læst, der er tvivl om, hvem der ejer den Lyserøde Panter.
Den tilhører mig. Det var en gave fra min afdøde far.
- Jeg overgiver den aldrig. - Hvorfor også det?
Da regeringen tog magten, hævdede de, at den tilhørte folket.
Der var snak om en international domstol til at afgøre sagen.
Lad mig stjæle diamanten og efterlade handsken,
- så deler vi to forsikringen. - Okay.
Jeg har lyst til at danse. Deres Højhed?
Ja, tak.
- Hvad med Dem, frue? - Naturligvis.
- Deres ben har det nok bedre? - Hvad?
- Jeg siger, Deres ben har det bedre. - Meget bedre, tak.
Ved De hvad, mr Tucker...
Det er min øl.
I maj 1964 blev du skilt fra Clouseau og et år senere...
giftede jeg mig med min drømmemand.
- Hvem var det, skat? - Det ved du godt.
Den fyr Clouseau beskyldte for at være Fantomet.
Du må tilgive hende. Hun er ikke ret god med navne.
- Han er forfærdelig tiltrækkende. - Men hun har ulastelig smag.
- Hvorfor troede Clouseau, det var dig? - En anonym telefonopringning.
Jeg forstår. Kom op med det samme.
Sir Charles. Fantomet.
Denne gang har jeg ham.
- Men selvfølgelig tog han fejl. - Angående hvad?
- At du var Fantomet. - Selvfølgelig. Han tog fejl.
- Han tog fejl, men han var hårdnakket. - Han var hårdnakket.
Han var overbevist om, at jeg planlagde at stjæle den Lyserøde Panter.
Da prinsesse Dala holdt et kostumebal i en villa i Rom,
var Clouseau tilstede med sine mænd.
- Varmt. - Ja, det må være et helvede derinde.
Der er sikkert ikke så rart derinde.
- Noget mistænkeligt? - Intet at bekymre sig om.
Mine mænd er over det hele og holder konstant øje.
Hvor vover du at drikke i tjenesten? Hvem er du?
- Betjent Walter. - Betjent Coff.
Hold straks op, ellers ryger striberne!
- Blev ædelstenen stålet den aften? - Af en gorilla.
Det er mig!
Til min dødsdag glemmer jeg aldrig den gamle fyr, som forsøgte at krydse vejen.
Hurtigere!
Hvad er der i vejen med dig? Kan du ikke køre hurtigere?
Jeg siger jo, at de kørte den vej.
Sig mig ikke imod! Jeg ved, hvor de er kørt hen.
- George, hvordan kommer vi ud herfra? - Aner det ikke, jeg har været overalt.
- Hvordan slipper vi væk? - Prøv hovedvejen.
Jeg tager hovedvejen, du tager bivejen. Vi ses.
- Der er de! - Nej, de er ej.
I et stykke tid så det ud til, at Clouseau var Fantomet.
Han blev anholdt for at have stjålet den Lyserøde Panter og sat i fængsel.
- Men han var uskyldig. - Uduelig, men uskyldig.
- Uduelig? - Ville du ikke sige det, skat?
Ikke altid, skat. Han var god til at sove.
- Det er svært at tro. - Det er sandt.
Han begik næsten aldrig fejl, når han sov.
Uduelig! Frankrigs største detektiv!
Det sætter ens virkelighed på prøve.
- Tror du, han er død? - Det håber jeg ikke.
- Hvad tror du, sir Charles? - Mænd som Clouseau dør aldrig.
De er uforgængelige. Og sådan bør det være.
- Hvorfor? - Vi har brug for dem.
De sikrer vor humoristiske sans.
De er levende bevis på, at ligegyldig hvor slemt det står til,
er man standhaftig, så overlever man, og nogle gange vinder man endda.
Tror du, målbevidsthed var nøglen til hans succes?
Det er der ingen tvivl om.
Han var et fjols, men han var indbegrebet af det 11. bud.
- Det 11. bud? - "Du skal ikke give op."
- Det kan jeg godt lide. - Det tænkte jeg nok.
Farvel.
- Kom på besøg igen. - Det gør jeg måske.
Din drømmemand er også en machiavellisk charmetrold.
Det ved jeg godt. Tak.
Farvel.
- Du er lige kørt forbi hotellet. - Ja, frue.
- Men det var der, jeg ville hen. - Kan du se bilen, som følger efter os?
Og hvad så?
De to mænd i den foreslog, at jeg satte dig af på en anden adresse.
- Hvad taler du om? - Faktisk var det mere en trussel.
- Truede de dig? - En af dem viste mig sin nye pistol.
Hvem er de?
Du tror sikkert, jeg ikke er for vaks, men jeg fik ikke deres navne.
- Er du klar over, det er kidnapning? - Ja.
Jeg må være ærlig over for dig.
Jeg kunne ikke komme i tanke om et alternativ.
Du kan komme i fængsel for livstid.
Den pistol, han viste mig, var en Magnum.38.
Jeg ved ikke noget om pistoler.
Den pistol laver enorme huller i ting.
Jeg havde valget mellem at kidnappe dig eller blive skudt med den pistol.
For at være helt ærlig, ville jeg se forfærdelig ud
med et enormt hul i mig.
- Miss Jouvet, pænt af dig at komme. - Havde jeg et valg?
Nej. Lad os gå hen, hvor vi kan være fortrolige.
- Har jeg et valg? - Jeg vil bare tale med dig.
- Pas på, hvor du går. - Det gør jeg altid.
- Hvorfor ringede du ikke? - Ville du være kommet?
For at se den franske mafiaboss? Jeg er journalist.
Og en smuk en. Tag en svømmetur.
Kom. Lad os gøre os det behageligt.
- Sid ned. - Må jeg få noget at drikke?
- Har jeg et valg? - Nej, faktisk ikke.
- Hvad med noget champagne? - Glimrende, og læg en fersken i.
Champagne og læg en fersken i.
Javel, sir.
- Det har jeg aldrig hørt om før. - Meget sexet.
- Lad det være to. - Javel, sir.
- Hvad, hvis han ingen ferskener har? - Så sker der noget melodramatisk.
Hvis det når så vidt, er jeg tilfreds med almindelig champagne.
Marie, du er virkelig en spændende dame.
Bruno, der er et gammelt ordsprog.
- Hvad siger det? - Snyd aldrig en snyder.
Du skal lade Clouseau-sagen være i fred.
- Tag brillerne af. - Hvorfor det?
Så kan jeg se, hvad du tænker.
Det tvivler jeg på.
- Hvorfor skal jeg lade ham være i fred? - Fordi jeg bad dig om det.
- Det er ikke en god nok grund. - Det burde det være.
Hvad, hvis jeg ikke gør det?
Marie, da jeg var på din alder,
plejede jeg at spekulere på, hvordan det ville være,
hvis jeg pludselig fandt en hel masse penge.
- Har du aldrig forestillet dig det? - Jo.
Jeg forestillede mig endda, nogen en dag ville bestikke mig med en mindre formue.
- Hvad gjorde du? - Jeg var fristet.
- Det er en god start. - Men jeg sagde nej.
- Ikke klogt. - Jeg er journalist.
En ærlig en i medgang og modgang.
Hvorfor skal jeg lade Clouseau være i fred?
Fordi jeg foretrækker tingene, som de er.
Clouseau skabte mange problemer.
En klog dame som dig, kunne opdage, at han stadig er i live.
Eller død. Jeg finder måske ud af, at nogen dræbte ham.
Du har et smukt ansigt. Hvorfor vil du stikke det i ting, hvor det ikke hører til?
Fordi det er mit job.
Hvad nytte er dit job, hvis du sender dit tv-show fra en hospitalsseng?
Jeg vidste, du ville true mig, men ikke hvordan jeg ville reagere.
- Jeg er overrasket. - Er det rigtigt?
Ja. I stedet for at skræmme mig har du gjort mig vred.
Jeg ved ikke, hvornår jeg sidst var så vred.
Jeg tilhører pressen, og jeg vil ikke intimideres af dig eller nogen anden.
- Hvem er nu melodramatisk? - Melodramatisk? Vent til jeg er hjemme.
- Hvad vil du gøre? - Måske både besvime og kaste op.
- Jeg vil vædde på, du kaster op. - Det er en aftale.
- Modig dame. - Vel er hun så, sir.
- God røv. - Det lagde jeg ikke mærke til, sir.
Arthur, der findes et gammelt ordsprog.
- "Snyd aldrig en snyder." - Selvfølgelig ikke, sir.
Ja, så sandelig en lækker røv.
Må jeg komme op nu?
Jeg synes ikke, hun har en lækker røv.
- Hvad skal jeg gøre? - Anholde ham.
- På hvilket grundlag? - Kidnapning.
- Kan du bevise det? - Spørg chaufføren.
Du sagde, chaufføren kidnappede dig.
Brunos mænd tvang ham til det. De havde pistoler.
- Så du nogle pistoler? - Nej, men chaufføren fortalte mig...
Jeg er sikker på, at alt, hvad du har fortalt mig, er sandt.
Men jeg er lige så sikker på, at hr. Langlois vil nægte det.
Hr. Langlois?
- Det indskrænker sig til... - Til hans ord imod mit.
Præcis!
I visse kredse har hr. Langlois' ord stor vægt.
Jeg vil ignorere hentydningen.
Oprevet eller ej, hentydningen står fast.
Miss Jouvet, jeg foreslår, at du tager hjem og glemmer det hele.
Undskyld.
Jeg tager direkte hen til mit kontor
for at skrive udsendelsen om mafiabossen, der kidnappede mig,
og vicekommissæren, der nægtede at gøre noget ved det.
Det ville være uklogt efter min mening.
Det indskrænker sig til, at jeg ikke stoler på din mening.
Miss Jouvet virkede en smule oprevet.
Miss Jouvet har vist sig at være noget af et problem...
Indtil videre er episoden ikke engang blevet undersøgt.
Hvis Bruno Langlois er i humør til at nægte påstanden,
skal jeg med glæde gentage den i vidneskranken.
- Hun taler om dig. - Ja.
Meget modig.
Selv den franske mafiaboss vil tøve for at udfordre mig i retten.
Hvad angår vicekommissær Dreyfus,
hvis han virkelig er det dydsmønster, han giver sig ud for at være,
hvorfor har han ikke fundet taxichaufføren og afhørt ham?
- Hun taler om dig. - Ja.
Jo mere jeg finder ud af om Clouseau,
jo mere vil visse personer foretrække, at jeg standser min efterforskning.
Indtil videre har jeg ikke fundet noget belastende,
men jeg skaber røre i andedammen, og folk bliver nervøse.
En ting er sikker: Jeg fortsætter, indtil jeg har et svar.
Godnat.
Hos Clouseau, det er Cato.
Jeg er taget til Miami Beach for at holde kinesisk nytår med min bedstemor.
Læg en besked efter klartonen.
Avon-pigen er her.
Dig!
Beklageligt.
Hos Clouseau, det er Cato.
Jeg er taget til Miami Beach for at holde kinesisk nytår med min bedstemor.
Læg en besked efter klartonen.
- Undskyld. - Jeg er vant til det.
Det er professor Auguste Balls fra Paris.
Din orientalske sørøver!
Mig kan du ikke narre med et flystyrt. Han gemmer sig for at undgå at betale.
Jeg sagsøger, medmindre jeg modtager 4000 franc inden fredag.
Dem kan du stikke op, hvor solen aldrig skinner, din kinesiske snyder!
Hvem helvede er professor Auguste Balls?
Kommissær Clouseaus officielle forklædningsfremstiller.
- Hvad er en sørøver? - En snyder.
- Det er fedt. - At blive kaldt en snyder?
Nogle af mine bedste venner er sørøvere.
- Undskyld, jeg brød ind. - Det er okay. Det holder mig i form.
- Vil du have en kop te? - Nej, tak.
- Jeg kunne bruge en hovedpinepille. - Jeg ringede tidligere.
Jeg troede virkelig, at du besøgte din bedstemor i Miami.
Miami Beach. Hun har en bingohal. Hun er en ægte sørøver.
Jeg troede, jeg måske ville finde noget.
- Som hvad? - Som dette.
- Ved du, hvem de folk er? - Hans forældre.
- Lever de stadig? - Hans far gør.
Han bor på Château Clouseau à Lamarque.
Han fremstiller vin.
Kaninsvin.
Hvad laver du?
Det smager ikke ens, efter at vi mistede Fifi.
Jeg savner den store Fifi.
Kan du fortælle mig noget om din søn?
Nej. Efter klokken 16.00
kan jeg ikke fortælle noget om min søn.
- Hvorfor ikke efter klokken 16? - Efter at have smagt på vin hele dagen,
kan jeg, efter klokken 16, ikke huske min søn -
og slet ikke fortælle dig noget om ham.
Det er et mirakel, jeg kan huske, klokken er over 16.
Det var rart.
- Er du okay? - Selvfølgelig er jeg okay.
Jeg tjekkede bare, at Nanna havde støvsuget tæppet.
Nu vi taler om Nanna...
Hent Nanna.
Nanna har været hos mig i 61 år.
Hun var Jacques' barnepige.
- Virkelig? - Hvad?
- Jeg sagde "Virkelig?" - Det ved jeg godt.
Fordi du sagde, at Nanna var din søns barnepige.
Frøken, du behøver ikke gentage, hvad jeg sagde.
Jeg ved, hvad jeg sagde.
Heldigvis er jeg ikke så gammel, at jeg har mistet hukommelsen endnu.
Syv, ni, tretten!
Kom ind!
Hvad griner jeg af?
Det er jeg ikke sikker på, jeg kan forklare.
Nanna kommer.
Sid ned.
Hun elsker den hund.
Min søn Jacques Clouseau blev født den 8. september 1920.
Han havde sin mors øjne og sin fars nyrer.
Lige fra begyndelsen
ville Jacques være politimand.
Han havde mange nederlag,
men han var altid opfindsom.
Han var 18, da han kom på universitetet
og forelskede sig.
Hans drømmepige giftede sig med en anden.
Jacques besluttede, at livet ikke var værd at leve.
Til rette vedkommende.
Livet er ikke længere værd at leve.
Heldigvis var der strømsvigt.
Lyssvin.
Da tyskerne invaderede Frankrig,
meldte Jacques sig til modstandsbevægelsen.
Stempelsvin.
Efter krigen meldte han sig til politiet, og resten er historie.
Tak. Det har været yderst interessant.
Det hjælper med at afrunde min tribut.
Hvad mener du?
Dine tributter behøver ikke afrunding.
Du har flotte tributter.
- Han er i live. - Hvordan ved du det?
Han har sin mors øjne, men sin fars sjælsstyrke.
- Jeg troede, det var hans nyrer. - Også dem.
En mand med sådan sjælsstyrke og nyrer må være i live et sted.
- Det håber jeg. - Det vidste jeg.
Farvel.
Efter at have forladt den interessante gamle mand,
som er overbevist om, at hans berømte søn stadig er i live,
begyndte jeg at spekulere, "Er det muligt?"
Mafiaboss Bruno Langlois synes at tro, at det er.
Sir Charles Litton føler, at sådanne mænd er uundværlige
og derfor uforgængelige.
Vicekommissær Dreyfus er så besat af muligheden,
at han er på randen af endnu et nervøst sammenbrud.
Omkom Clouseau virkelig i havet, som rapporteret?
Eller er han af ukendte årsager stadig derude et sted,
og planlægger sit næste træk og venter på, at tiden er inde.
Jeg vil nødig tro, at ulykke virkelig har ramt en så stor mand.
Mågesvin.
Vi må finde den kvinde.
Her er rapporten.
Jeg arresterer gerningsmanden inden 24 timer.
Nu er vi ved at komme nogen vegne.
Dig!
- Men det er et uvurderligt Steinway. - Ikke længere.
Hos inspektør Clouseau.
Et øjeblik.
Til dig.
Det er Sir Charles Fantom, den berygtede Litton.
- Fantomet? - Den samme person.
Mine grådige, lille, gule alfons.
Der er noget, jeg meget gerne vil vide.
Tilbage til byen.
Følg efter den bil.
Bider din hund?
Nej.
God hund.
Du sagde lige, at din hund ikke bed.
Det er ikke min hund.
Kender du vejen til Palace Hotel?
Ja.
Særlig pakke. En bombe. Ventede du en?
Dit fjols! Din splittergale orientalske idiot!
Alt har den rette tid og sted, Cato.
Og det er nu.
Og endnu en ting.
Jeg var kendt som "barrernes Pavlova".
Det hele vender tilbage nu.
Det var rart.