Før jeg signerer bøgerne, skal jeg først takke en, der er her i aften.
Da jeg tog hende på uni... Det lød forkert.
Jeg "tog" hende ikke. Ville gerne, men det skete aldrig.
Altså da jeg tog hendes fag på uni,
havde jeg den værste skriveblokering nogensinde.
Jeg havde kun rædsomme idéer. Jeg hadede dem alle sammen.
Jeg overvejede at droppe faget,
da hun sagde noget til mig, der ændrede alting.
"Rædsomme idéer er som syndebukke på legepladsen -
med den rette opmuntring vokser de og bliver genier."
Hun sagde, jeg skulle tage en rædsom idé og arbejde på den.
Det gjorde jeg.
Frances Mayes, der elsker rædsomme idéer.
- Må jeg tungekysse dig nu? - Gør det!
Gift, William. Beklager.
- Er du stolt af mig? - Helt fantastisk.
De er vildt lækre. Hvordan gør du det?
Chokolade kræver tid, min ven. Resten er ren magi.
Professor.
- Hvor er vinen? - Der.
Tom er en lykkens pamjulefis. En boglig hustru, der kan bage kager?
Hvis du oven i købet laver mad nøgen, tager jeg livet af mig.
Aldrig nøgen. Altid i g-streng.
Hvis man kender Frances, ved man, at kagerne er tegn på undvigelse.
Tak.
- Hvordan har romanen det? - Skidt.
Men til gengæld går det fint med at trække den i langdrag.
Det bliver snart til håbløst selvhad, og så skriver jeg ellers løs.
- Sådan er hendes proces. - Hvordan går det med Toms bog?
Fint. Han skriver derhjemme nu.
- Kender du Tom? - Jeg traf ham for nylig - ved et tilfælde.
Det andet tilfælde er, at du anmeldte en af mine bøger for nylig.
Kunne jeg lide den?
- Det kunne du ikke. - Undskyld.
Der var sikkert masser af anmeldere, der var vilde med den.
Og jeg håber virkelig, du ikke tog det personligt.
Du kaldte min hovedrolle "urealistisk".
Jeg tror, at man skal glemme dårlige anmeldelser.
- Giv ham en kage. - Jeg vil gerne give dig en kage.
Den kommer med fred.
Du kunne ikke fængsles af en roman, hvor hovedpersonen er en midaldrende mand,
der bruger al sin tid på at realisere sine liderlige teenagefantasier.
Det, synes jeg, er ret ironisk.
Ironisk? Hvorfor det?
Spørg din mand.
Hvad var det, han sagde?
Jeg har dårligt nyt.
Jeg har lige talt med din mands advokat.
Han vil kræve underholdsbidrag.
Hvordan kan vi overhovedet tale om det, når jeg dårligt tjener nok penge til...
Men du forsørgede ham under ægteskabet.
Ja, men mens han lavede research og skrev på sin bog.
Jeg arbejdede, mens han lod, som om...
Desværre handler det kun om tallene.
- Jamen, han havde en affære. - Det betyder intet i Californien.
Hans advokat antydede, at din mand vil tage en éngangbetaling.
Da I levede ret beskedent, tror jeg ikke, beløbet er alt for højt.
De har sikkert tænkt sig i størrelsesordenen 200.000 dollars.
- Så mange penge har jeg ikke. - Det har du desværre.
Huset?
Værdien steg skyhøjt, efter I købte det.
Og renoverede det med min mors penge.
Nu er det så en del af fællesboet.
Han får altså halvdelen af huset og underholdsbidrag?
Beløbet kan vi tale om, og vi argumenterer jo, så godt vi kan.
Men der er én ting, vi kan forhandle om. Han vil have huset.
- Vil han blive ved med at bo der? - Ja.
Og får han huset, kan du ende med at have en masse penge til rådighed.
Jeg hører, han er ret syg efter at få det.
Undskyld. Det er bare så uvirkeligt.
Hvordan har han dog råd til at købe min halvdel af huset?
Hun synes åbenbart om det.
Det er tæt på de rigtige skoler.
Skoler. Er hun...?
Du skal nok komme dig over det.
Det gør du, Frances.
En skønne dag bliver du lykkelig igen.
Sikkert.
- Og bordet? - Bordet skal med.
Nej. Bordet kan blive.
- Sofaen? - Ja, tak.
Vent lidt. Sofaerne kan blive.
- Hvad med stolene? - De kan også blive.
Faktisk kan alt blive undtagen...
kasserne derovre, de tre kasser med bøger.
Hvis det ikke gør noget.
Er du sikker?
Soveværelset?
Køkkenet?
Så er vi altså færdige?
Vi er færdige.
Skal du skilles?
Er det så tydeligt?
Det er møblerede, korte lejemål. Her bor kun skilsmisser.
Din nabo i 2B er advokat.
Hans skilsmisse har trukket ud i tre år.
Rar fyr. Han giver juridiske råd gratis til de andre beboere.
Hvis hans tuderi går dig på nerverne, kan du bare slå på væggen. Så stopper han.
Undskyld.
Overboen er læge. Han deler sovepiller ud.
- Hvad laver du? - Jeg er forfatter.
Så du kan hjælpe de andre med deres selvmordsbreve.
Så du er altså en humoristisk udlejer.
Ikke rigtig.
Her er nøglerne.
Velkommen til.
Tak.
Hjemme.
FRIHED
Ægteskabet starter med kage og champagne. Lad os slutte det lige sådan.
Starten og slutningen bør være masser af sjov.
Trist med de sure år i mellem de to.
- Undskyld. - Ønsk noget.
- Det var travlt på hospitalet. - Hej.
- Du kom lige til skålen. - Bravo. Og det tog kun et år.
- Skål for frihed. - For frihed.
Tak.
Du drikker jo ikke noget.
- Femte gang var lykkens gang. - Hold da kæft, Patti.
- Hvornår? - Til maj.
Hvor fantastisk.
Jeg skal være tante.
- Det ændrer vores planer lidt. - Selvfølgelig.
Vi skulle på en tidages tur til det romantiske Toscana,
men hun skal helst ikke flyve de første tre måneder.
Pyt med den tur.
Så vi byttede vores økonomibilletter til en opgraderet billet til dig.
Det er utroligt og virkelig gavmildt af jer. Tak.
Men nej tak.
Hvordan kan du sige nej til Toscana?
Nej. Sådan.
- Det er din depression, der taler. - Den taler ikke italiensk.
Den taler lidt fransk. Og er jeg ikke deprimeret mere.
Hvorfor bor du så stadig i Villa Skilsmisse med taberne?
- De er mine venner. - Det er ikke et sted, man lever.
Lad nu være.
Tusind tak.
Men jeg kan altså ikke tage en romantisk tur til Toscana.
- Jeg er ikke klar til at møde nogen. - Det lover vi, at du heller ikke gør.
Det er en tur for homoer til romantiske Toscana.
Så det bliver helt afslappende for dig.
Mest par, og ingen er der for at flirte med dig eller bage på dig,
og du kan bare koncentrere dig om at lytte til din indre stemme.
Min indre stemme. Min indre stemme, der ville sige...
hvad laver jeg på homo-tur i Toscana?
Det er Italien.
Og så kan du jo begynde at skrive igen.
Jeg har travlt. Jeg skal anmelde en masse bøger.
I stedet for at arbejde på din egen bog.
Er du ondsindet eller bare hormonel?
Nu tager I ikke livet af hinanden, før jeg er tilbage.
Kan vi ikke bare tale om barnet?
- Jeg tror, du er i fare. - For hvad?
For aldrig at komme dig.
Du ved, når man møder et af de der helt tomme mennesker,
og man tænker, "Hvad er der dog sket med dig?"
På et tidspunkt står vi alle sammen over for en skillevej i vores liv.
Skilleveje. Hold da fest, hvor dramatisk.
Et sted, hvor vi skal vælge at dreje til højre eller til venstre.
Det er ikke nu, du skal være en kryster.
Jeg er ingen kryster.
Bare lov mig, du vil tænke over det.
Jeg lover at tænke over det.
Jeg har en fornemmelse med dig. Leder du efter et sted at bo?
Det gør jeg vel.
- Skal du skilles? - Hvad?
Det er korte lejemål. Bare rolig, nogle bliver i årevis.
Vi har en forfatter, en læge...
- Undskyld. - Det er okay.
Vil du kigge forbi?
Måske senere.
"Måske senere."
- Hallo? - Patti, hvornår skal jeg af sted?
Jeg hedder David. Chaufføren hedder Edoardo.
Og I er "fisseletter på farten".
Velkommen til jeres første dag på vores romantiske tur til Toscana.
Jeg så, at de fleste af jer hilste på hinanden på flyet,
men jeg ville sikre mig, I alle sammen har mødt Frances.
Frances er hetero og har lige overlevet en grim skilsmisse.
Hendes veninde Patti siger, vi skal støtte hende.
Frances, rejser du dig ikke lige op, så alle kan hilse på dig?
Kom nu.
Op i røven med ham. Du skal bare more dig.
Følg blomsten, alle sammen.
Det er bare typisk, at det regner.
Undskyld.
Du har ikke mere. Skal du have lidt?
Vil du have mere vin? Mere vino?
Undskyld, giv lige en sort sild lidt alko?
Det kommer her.
Frances, lidt mere?
Tak.
Uno klase-o.
Hvad?
Her er vildt fedt, ikke?
Det kan man roligt sige. Vildt fedt.
Hvordan i alverden skal jeg få skrevet alle dem her?
Jeg mener, hvordan kan man beskrive alt det her?
Jeg har en kuglepen. Jeg kunne skrive for dig.
Er du god til at skrive?
Det var jeg engang.
Okay, så prøv ad.
- Til min mor. - Kære mor.
Kære mor,
der er marked i Cortona.
Piazzaen er én stor fest, og alle er inviteret.
Klichéer mødes i denne verdens navle - man får næsten lyst til at grine.
Men man kan ikke undgå at føle, italienerne ved mere om latter, end vi gør.
Jeg spiser en drue fra markedet,
og den lilla sødme fylder min mund.
Den dufter tilmed lilla.
Gid, jeg kunne blive, men kampanilens klokker minder mig om tiden.
"Ding-dang-dong", ringer klokken, ikke bare "ding-dong."
Bare du var her.
Kærlig hilsen...?
Rodney.
Tak.
"Den lugter tilmed lilla"? Min mor tror ikke på, jeg skrev det kort.
Behold det. "Ding-dang-dong siger klokken."
Undskyld.
Bramasole...
Bramasole. Af bramare - at hige efter - og sole - solen.
Det er en dejlig lille villa. Temmelig slidt, men den kan reddes.
Vil du købe den?
Jeg er bare turist. På besøg bare i dag.
Og?
Hvem ville ikke købe en villa i Toscana
Men som mit liv har flasket sig,
ville det være en rædsom idé.
En rædsom idé.
Elsker du ikke bare dem?
- Vi gør spontant hold. - Lh, altså. Det er jo får!
Uvirkeligt, ikke?
Stop bussen.
Hvad?
Hallo?
Pis.
Undskyld.
- Undskyld. - Kan jeg hjælpe dig?
Jeg troede, huset var til salg. Jeg har ikke truffet nogen aftale.
Huset er til salg. Men desværre har nogen allerede købt det.
Vi synes, det er rigtig dejligt, og vi vil købe det i dag.
Udmærket. Et øjeblik.
Undskyld mig.
De vil have det. De går med til prisen.
Allerede? Så har vi bedt om for lidt.
Bed om mindst 20 millioner lire mere.
Undskyld.
Prisen har desværre ændret sig lidt.
Den koster 20 millioner lire mere nu.
Hvorfor? Blev den pludselig mere værd?
Contessaen føler, at hun beder om for lidt, siden I ville købe huset.
Den logik er jo helt absurd.
Undskyld mig?
- Hvad koster den? - Vil du overbyde os?
Vent. Vi accepterer den nye pris.
Nej, det er et smukt hus.
Og køberen skal betale dobbelt.
Contessaen siger, at da der er så stor rift om huset,
er prisen nu fordoblet.
Inden for de sidste ti sekunder.
Amerikanere er så grådige. I tror, I har ret til det hele.
- I ødelægger alting. - Det har mange af os det dårligt med.
Vi går. Vi finder et hus i Provence.
Fascister!
Og hende? Hvor meget vil hun give?
Lad os se.
Er det virkelig dobbelt pris?
Jeg kan ikke betale dobbelt.
Men fortæl contessaen, at...
det er, hvad jeg fik for mit hus for nylig - i dollars.
Minus de nødvendige reparationer.
Hamre, spande.
Mænd.
Chokolade.
Og en lejet bil til at køre lige lukt i havet, når det viser sig at være en bommert.
Her er, hvad jeg kan betale.
Signora, du har ikke engang set huset.
Jamen...
Jamen, jeg...
Jeg kan ikke tage tilbage til San Francisco.
Beklager, men contessaens familie har boet her i flere generationer,
så det er forståelig nok meget svært for hende at sælge.
Det er ikke kun pengene. Hun vil have...
Et tegn. Jeg tror også på tegn.
Tak.
Her...
Hvad siger hun?
I Italien er det, der lige skete, et rigtig godt tegn.
Er det?
Og nu... kunne du tænke dig at se huset?
Vi åbner en konto til dig, og så overfører du pengene.
Den juridiske beskrivelse: To okser, to dage.
- Hvad? - Det er noget fra gamle dage.
Grunden måles ved, hvor længe det tager to okser at pløje den.
Det giver mening.
Er det det hele? Før pengene er overført?
Det er et hus, ikke en Vespa. Hvad vil du da gøre - stjæle det?
Desuden kan signor Martini lide dig.
Vi ordner resten senere.
Jeg har købt et hus i et fremmed land.
Og huset og landet tager det to okser to dage at pløje.
Da jeg hverken har plov eller okse, må jeg bare stole på dem.
Købeskyld er meget almindeligt blandt nye husejere.
Bare fordi man får sure opstød og har ubændig lyst til at tude,
betyder det ikke, at man har begået en fejl.
Alle ved, at gamle huse har deres særheder.
Især 300 år gamle huse.
Jeg har arvet 10.000 tomme vinflasker, én drue,
alle numre af La Nazione fra 1958
og forskellige tidligere beboere.
For at komme sig over skyldfølelsen må man bare have en plan.
Tag ét rum ad gangen og gør det til dit eget.
Gå langsomt gennem huset.
Vær høflig. Præsenter dig selv, så det kan præsentere sig for dig.
Hvad gjorde du?
Frances købte et hus i Toscana.
- Skal du så bo der helt alene? - Jeg er ikke alene. Der er masser af kryb.
- Hvordan har maven det? - Den vokser.
Tænk, at du gjorde det.
Har du allerede skrevet under?
Hvorfor? Skulle jeg da ikke det?
- Siger du, at jeg begik en fejl? - Gjorde du det?
Det ved jeg ikke. Du sagde alt det
med "tomme mennesker ved skilleveje".
Det var det også.
Okay. Så du har købt en villa i Toscana.
- Hvordan er der? - Det skal repareres lidt.
- Hvem skal så gøre det? - Det skal jeg.
- Jeg vidste ikke, du var så praktisk. - Jeg kan ting og sager.
- Kan du huske, da jeg ordnede afløbet? - Nej, det var mig.
Jeg rakte dig gummidimsen.
Svupperen? Det var Tom.
Det er bare løgn. Hvorfor sagde du nu også hans navn?
Undskyld, det glemte jeg.
Det her skal nok gå. Ikke?
Jeg mente ikke, jeg skulle lave alt helt alene. Jeg er da i Italien.
Jeg kan hyre de romerske guders afkom til alt det grove.
Bare kommander og hold styr på dem.
- Har du så mødt ham? - Hvem?
- Ham, du kommer til at møde. - Gider du lige?
Det regner altså en lille smule, så jeg må hellere smutte igen.
- Vent... - Kys maven fra mig.
- Jeg... - Farvel.
Kan man ringe automatisk tilbage til Italien?
Jeg prøver lige.
Hallo?
En kasse øl... To...
Tak skal du have!
Hold op.
Hold da op.
Du skal nok klare dig. Du er i sikkerhed her.
Bare lad være at flakse rundt. Så flipper jeg altså ud.
Jeg kan se, du overlevede stormen.
Jeg lever! Men vaskemaskinen er død.
Den fik elektrisk stød.
Godt, at du ikke fik det.
Kom du for at se til mig?
Du skal møde entreprenørerne i dag, så jeg kom for at hjælpe dig.
- Jeg tror, en af dem er her allerede. - Her?
Nedenunder.
Han er her.
Jeg vil gerne have den væg væk, så de to små rum bliver til ét større.
Vidunderligt.
Du skulle have været arkitekt. Du har udsøgt smag.
Tror du, det kan lade sig gøre?
Varmerør, en uge. Badeværelserne, tre dage.
Giv mig nøglerne til dit hus,
og om en måned giver jeg dig nøglerne til dit palads tilbage.
Bare...
bare lad mig om det.
Han siger, han lavede det for mange år siden.
Virkelig? Vil du se resten af huset?
Han synes, du skal bygge muren op igen.
Det er vigtigt for havens struktur.
Han har et hold eksperter.
Goddag, frøken. Vi er ikke italienere. Vi er fra Polonia.
Polen? Taler I alle sammen engelsk?
Kun mig. Og kun lidt.
- Jeg hedder Pawel. - Goddag.
Jerzy.
Goddag.
Zbignew.
Frances.
Hvad synes du om Nino?
Jeg kender hans mor. Gør han det ikke ordentligt, så...
Jamen, så...
Se? Intet problem.
Nino?
Åh, gud.
Løb.
Kurwa mac betyder "kors i røven" på polsk. Det lærte jeg den dag.
At jeg prøver at tale polsk i Italien
er bare en af stedets mange overraskelser.
Er han autoriseret elektriker?
Nej, han er autoriseret litteraturprofessor.
Czeslaw Milosz.
Ham kan jeg lide - Czeslaw Milosz.
Det er naturligt, at det kan tage lidt tid at lære folk at kende.
Hver dag holder jeg udkig efter den gamle mand med blomsterne.
Og så tænker jeg.
Er han født her?
Elskede han nogen her?
Mistede han nogen her?
Han er ikke lige så nysgerrig om mig, men det gør ingenting.
For tiden er jeg selv noget af en enspænder.
Jeg er ret god til at underholde mig selv.
Oftest hænger jeg i en bar, jeg kender,
der belejligt nok ligger i min baghave.
Heldigvis er der ting, man ikke kan gøre alene.
Min nabo Placido er ved at lære mig om oliven.
I dag er okay. Man skal aldrig plukke i vådt vejr.
De ser gode ud.
Føj for pokker.
- Jeg er færdig. - Så saml nettet sammen.
Chiara?
Gå hen og se, om du kan hjælpe Gianni.
Af sted.
Er alt i orden?
Francesca, skal du noget i aften?
Så kom over til middag. Det er usundt at spise alene.
Hold op, mor. Det er pinligt.
- Er hun okay? - Hun har det fint.
Mor, så er det nok.
Min bedstemor er meget følsom.
Hun græder hele dagen.
Fejrer vi noget særligt i aften?
At skytsenglene skærmer os fra tørke, gale hunde og problemer med kirtlerne.
God aften. Undskyld, jeg kommer for sent.
Katherine. En ny hat.
Kan du lide den?
Så var det nok ikke så rædsom en idé endda at købe den villa.
Er du der helt alene, uden herre eller gemal?
- Har du da en? - Kun en?
Jeg vidste det. Kan du huske det?
Jeg sagde det jo. Han skulle ikke have købt hende en computer.
Hun fik en kæreste pr. E-mail. Fra Ecuador.
Nu har hun bekendt sin sande alder, og så...
Ingen mail!
Det er du selv ude om.
Du tager fejl. Mit hjerte brister.
Selvom jeg er gammel, brister mit hjerte stadig.
Det er jeg ked af at høre.
Cølibat?
Nej. Jeg mener...
Faktisk er det noget tid siden, jeg sidst...
Celibe på italiensk betyder single.
Han spørger ikke til dit sexliv, men om, hvorvidt du er gift.
Tak.
Det er jeg ikke.
- Er alt i orden, skat? - Fremragende. Jeg spiser bare.
Det er han.
Du godeste.
Hvor er jeg bare dum.
Nej. I Italien flirter alle. Bare nyd det.
Smag engang. Det er lækkert.
- Hvordan gør du det? - Hvad?
Det her.
Altså, hatte gør mig glad.
Og is. Is ændrede min skæbne.
På grund af is opdagede min elskede Fefè mig.
Fefè?
- Hvem? - Federico, snuske.
Fellini?
Han opdagede mig på Piazza Navona med mine forældre, hvor jeg fik is.
Jeg slugte den, lod den løbe ned ad hagen, for jeg var meget sulten.
"Kan du lide is?", spurgte han mig.
Jeg vidste ikke, hvem han var. Jeg var 16 år gammel.
"Du er min fantasi i virkeligheden", sagde han.
Han var ikke kun en stor instruktør, han gav også gode råd.
Jeg er lutter øre.
Fefè sagde, man skal leve sfærisk, altså i mange retninger.
Mist aldrig din barnlige entusiasme, så skal tingene nok løse sig for dig.
Nu fik jeg således råd posthumt fra II Maestro.
Og jeg prøvede at følge dem ved at hive efeu sfærisk og med barnlig entusiasme.
Tak skæbne.
Ikke her.
Vil du se under sengen?
Vil du se under puden?
Nej, det var bare for sjov.
Måske er den flyttet ud igen. Slanger skifter tit mening.
Hvad laver jeg her helt alene?
Synes du ikke, det er mærkeligt? Mig, i et stort hus?
Undskyld.
Det må du undskylde.
Du fryser, signora Mayes.
Tak.
Ved du, hvad det mest besynderlige er ved skilsmisser?
Man dør ikke af dem.
Som med en kugle i hjertet eller et frontalt sammenstød.
Det burde tage livet af en.
Når nogen, man lovede at ære, til døden jer skiller,
siger, "Jeg elskede dig ikke", burde det tage livet af en.
Man skal da ikke vågne dag ud og dag ind
og prøve at forstå, hvorfor man ikke vidste det.
Den prås gik bare aldrig op for mig.
Jeg må jo have vidst det, men var for bange til at indse det.
Og frygt gør en så dum.
Nej, det er ikke dumt.
Kærlighed gør blind. Den vending har vi også.
Alle har den vending, fordi det er sandt verden over.
Jeg vil ikke være blind længere.
Her er jo tre soveværelser. Hvad, hvis der aldrig er nogen, der sover i dem?
Og køkkenet - hvad, hvis der ingen er at lave mad til?
Jeg vågner midt om natten og tænker, "Din idiot, din..."
"Du er en fjollet kvinde - du købte et hus til et liv, du slet ikke har."
Hvorfor gjorde du det så?
Fordi jeg er træt af at være bange hele tiden, og fordi jeg stadig vil have ting.
Jeg vil have et bryllup i huset, og jeg vil have en familie i huset.
Mellem Østrig og Italien findes en del af Alperne, der hedder Semmering.
Der er en utrolig stejl og meget høj del af bjergene.
De byggede en jernbane gennem Alperne for at forbinde Wien og Venedig.
De byggede den, selv før der var et tog, der kunne klare den rejse.
De byggede den, fordi de vidste, at en dag ville det tog findes.
Jeg tror, din slange er væk for i aften.
Jeg tror, du har ret.
Du må ikke være så ked af det.
Hvis du bliver ved med det, er jeg nødt til at elske med dig.
Og jeg har aldrig været min kone utro.
En jernbane gennem Alperne, før der fandtes et tog.
Signor Martini vil indgyde mig tro -
noget, jeg aldrig var god til, og jeg er værre til det siden sidste år.
Ikke at jeg ikke vil have tro. Jeg er misundelig på de troende.
Men som falden metodist
forventer jeg ikke, at alt dette gør mig til katolik.
Selvom jeg indrømmer, at jeg da ruger noget over det.
Jeg er underlig nok kommet Maria nær.
Det startede den aften, hun hjalp mig gennem stormen,
selvom hun ved, jeg ikke er katolik.
Alligevel virker hun mere som en rar tante end som Jomfru Maria.
Tante Maria er alle vegne,
hendes rolig eksistens forsikrer os om, at alt vil fortsætte som før.
Det er min kone, Clara. Min søn. Min datter, Stella.
Sikke en smuk familie!
Jeg tænkte nok, du var her i aften, så jeg har en lille gave til dig.
Det er Skt. Lorenzo. Han er kokkenes helgen.
Han blev åbenbart ofret over åben ild
og ristet, til han sagde, "Vend mig. Jeg er mør her."
Så nu er han kokkenes yndlingshelgen.
Hvis du beder til ham, tror jeg, han hjælper med at finde en at lave mad til.
Tak.
Glædelig jul.
Mine bønner til Skt. Lorenzo blev hurtigt opfyldt.
Jeg indså, at jeg allerede havde nogen at lave mad til.
Masser at lave mad til.
Bravo.
- Godt. - Italiensk er let.
Har du talt med hende endnu?
Jeg har talt med hende.
Sæt dig over ved siden af hende. Kom nu.
Kom bare op. Jeg er ved at blive malet.
Kom ind. Jeg er her.
- Jeg kommer igen en anden gang. - Mig generer du ikke.
Det er Zeus.
Kunststuderende fra Makedonien.
Han bor hos mig, mens han studerer lyset i Toscana
Mere vino, putte.
Han er ikke dårlig.
Han er heller ikke god.
Jeg går igen, men jeg kommer igen en anden gang.
Du er så kedelig.
- Hvad? - Jeg sagde, du er kedelig.
Se dig lige. Du er ked af det.
Igen.
Du er som et stort sort hul.
Undskyld, men jeg...
Fefè sagde, "Ærgrelse er spild af tid - fortiden forkrøbler dig i nutiden."
Jeg er lige kommet. Jeg trådte bare lige ind ad døren.
Hvordan vil du blive lykkelig, hvis du bare svælger i det?
Hør her.
Da jeg var en lille pige, ledte jeg i timevis efter mariehøns.
Til sidst opgav jeg og faldt i søvn i græsset.
Da jeg vågnede, kravlede de rundt på mig.
Og?
Så gå hjem og arbejd på dit hus og glem alt om det.
Jeg sagde, gå.
Jeg går også!
Arbejd på huset og glem alt om det.
Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
På et tidspunkt i en hver ombyggers liv
kan man bare ikke klare flere gode råd.
Når man bare ikke længere kan tage rystende mænd, der glor på en,
og tænker Gud ved hvad,
hvisker ting på polsk, som man er rigtig glad for, man ikke forstår.
Man har en vis grænse,
før den tid kommer, hvor man bare må ud!
Herligt.
Hylemorsomt.
Farvel.
Er du amerikaner?
- Engelsk? - Irsk?
Jeg har ledt efter dig alle vegne.
Du sagde, du ville komme og møde mig.
- Hvad skal jeg gøre med dig? - Hvem er du?
Undskyld. Og tak.
Vent. Du kyssede mig, og nu forsvinder du?
Ja. Undskyld.
- Det er for sent. - Hvabehar?
Jeg har allerede fundet en anden.
Ærgerligt for mig.
Jeg prøver at finde en aktivitetshandel, der sælger dele til en lysekrone.
Lysekrone...
Kender du butikken?
Men jeg ved, hvor der er en anden. Min fætter ejer en.
- Ejer din fætter en vetreria? - Antikvitetshandel.
- Er det langt væk? - Cirka tre timer.
- To, hvis jeg kører hurtigt. - To timer?
En, hvis jeg kører rigtig, rigtig, rigtig hurtigt.
Det er pænt af dig, men ellers tak.
Nå. Du tror, jeg prøver at koge dig.
Koge mig?
Bage på mig. Det er da en mulighed.
Men det var dig, der hev fat i mig og lod, som om jeg var din mand.
Du er nok en tosset, amerikansk kvinde som dem i Charlie's Angels,
og måske kung-fu'er du mig og hugger min bil.
Men jeg er villig til at tage chancen.
Du er villig.
Hvad hedder du?
Marcello.
Selvfølgelig.
Betyder lyssignalerne noget her på egnen?
Ja, da.
Grønt, avanti.
Gult til pynt.
- Og hvad med rød? - Bare et forslag.
Marcello. Du er tosset.
Mange tak.
- Han siger, han ikke har dem. - Det overrasker mig ikke.
- Onkel, jeg vil have en is. - Vil du have en is?
- Hvor mange har du fået i dag? - To.
Kun to? Så snup en til. Giv mig lige et kys først.
Maria, giv hende en is. En stor, lækker en.
Det er din bar.
Vi er en familie. Jeg arbejder her.
Og jeg sover der, over min fætters antikvitetshandel.
- Har du smagt det her? - Hvad er det?
Limoncello. Vi laver det.
Har du lavet det?
Man tager en citron, og så skræller man den,
så putter man den i en flaske med tre dele alkohol og en del sukker.
Og...
og så tager man citronskrællen i flasken og lader den ligge...
til det har den rette farve.
Og...
resten har jeg glemt.
Men smag engang.
- Kan du lide det? - Jeg kan lide det.
Du fik din is. Bravo.
Min nevø.
Halløjsa.
Hvad?
- Den siger, "Tag mig med hjem." - Nå, så det gør den?
Jeg møder dig midt på en gade i Rom, og nu er vi her, og...
Havde du ingen planer i dag? Var der ikke noget, du skulle?
Og hvad så?
Hvis man rammer noget godt, skal man hænge ved, til det er tid at give slip.
Og er det ikke tid endnu?
Det synes jeg ikke, nej.
Du har smukke øjne.
Bare jeg kunne svømme i dem.
Hvad?
Det er præcis, hvad amerikanske kvinder tror, at italienske mænd siger.
Jeg kan ikke...
Tak.
Undskyld.
Det må du undskylde.
Undskyld. Jeg er bare så nervøs.
Jeg var gift i lang tid, og der har ikke været nogen siden.
Vil du hjælpe mig med at rette op på det?
Beder du mig gå i seng med dig?
Det er præcis, hvad italienske mænd tror, at amerikanske kvinder siger.
Dit tilbud er mig en ære.
Jeg vil elske dig over det hele.
- Hvad er spalla? - Skulder.
Og hvad hedder det her?
Og den?
- Udmattet? - Udmattet.
I hvert fald de næste fem minutter.
Også mig.
Det er frygteligt, at du har købt en ville i Cortona.
Hvorfor?
Fordi det ikke er i Positano. Og dér er jeg.
Du må love at komme tilbage.
Lov det.
Hvornår?
Kan du komme i weekenden?
Det tror jeg.
Tror du?
Tak.
Jeg vidste det!
Jeg har stadig taget!
Gudskelov.
Nemlig!
Ser jeg stadig trist ud?
Mariehøns, Katherine. Masser af mariehøns.
Dejligt. Hvornår skal du se ham igen?
I morgen.
Hva...
Jeg skulle have sagt, jeg kom, men du ville have talt mig fra at flyve.
- Se dig lige engang. - Pokkers også.
Hej.
- Hvad? - Jeg skal tisse.
Du må være helt udmattet.
Se her? De siger, der er en baby derinde.
En stor, dejlig baby. Derinde.
Lige nu.
Jeg er med dig.
Åh, manne...
Hvordan er det at få sådan en i Cortona?
Jeg hører, jordemoderen er ret dygtig. Hun lægger en kniv under sengen.
For at skære smerten over.
Firenze er kun en time herfra.
Du får dit barn i hospitalstøj designet af Armani.
Hun forlod mig.
Hun sagde, hun havde opdaget, hun ikke ville være mor alligevel.
Åh, nej.
Hvordan gør du det?
Hvordan kan du trække vejret igen?
Snart.
Gud, hvor har jeg savnet dig.
Jeg tror hellere, jeg må blive her.
Undskyld. Hvad med næste weekend?
Hvad med weekenden efter det?
Selvfølgelig forstår jeg det.
Jeg glemmer dig ikke.
Jeg tænker også meget på dig.
Så ses vi der, farvel.
Der er noget underligt ved træerne. Det er, som om de ved det.
Og de ved, at vi ved, at de ved det.
De er klamme. Klamme, italienske træer.
Babyen vil elske dem, for han er en klam, italiensk baby,
der siger, "Ciao, Mamma" og vinker på den italienske måde.
Livet er underligt.
- Hvor skulle du hen, da jeg kom? - Ikke noget særligt sted.
- Hvordan er han? - Bare en klam italiener.
- Så tag dog hen til ham. - Det gør jeg også.
Jeg vil først være sammen med min klamme, amerikanske ven.
Jeg roder ikke i dit kærlighedsliv.
Glem det. Du er mit kærlighedsliv.
Kommer du ikke lige herop?
Der er varmt vand i kummen.
Hold da kæft. Det er lige ved at koge.
De har forbundet et rør forkert et sted. Det er noget rigtig skidt.
Det er ikke godt. Medmindre din røv skal have ansigtsbehandling.
Det er vist en selvmodsigelse.
Okay, så en ballebehandling.
Kom. Af sted.
- Undskyld, Frances. - Undskyld.
Vi har ingen andre steder at være sammen.
Hvad ligner jeg måske? Skt. Francesca, de liderlige teenageres helgen?
I gjorde det i min seng. Jeg gør det ikke engang i min seng.
Hjælp os nu.
Far bifalder os ikke, da han ikke er italiener.
Måske synes han bare, I er for unge og...
Det er, fordi jeg er fra Polen.
Det er frygteligt, hvis vi ikke kan være sammen.
Sagde du "nakke"? Sagde hun, at du ville nakke eller dræbe nogen?
Hun misforstod mig.
Jeg sagde ikke "nakke". Jeg sagde "snakke" - med Nino.
Bede om penge at blive gift for.
"Snakke med Nino".
Jeg forstod det ikke.
Giftes? I kan jo dårligt forstå, hvad hinanden siger.
Vi er forelskede. Og jeg tager væk med ham i weekenden.
Til flagkastningsfestivalen. Jeg skal kaste med flaget.
Kaste med flag? Hvorfor?
Fordi jeg er lige så god til det, som en rigtig italiener, derfor!
Og det skal hendes far få at se.
Min far.
Hej.
Min datter siger, du tager hende med til festivalen i Montepulciano. Passer det?
Lige et øjeblik.
Jeg sagde, du tog mig med, så han blev hjemme.
- Jeg vil ikke lyve for din far. - Hvorfor dog ikke?
Er jeg ikke hos hende, dør jeg af hjertesorg.
Du dør ikke.
Er det ikke flot?
Der er han.
- Det er altså hetero mænd. - I strømpebukser!
Der jonglerer med flag.
Fedest.
Så er det nu.
Han er fabelagtig.
Bravo.
Pawel. Jeg elsker dig.
Forsigtig.
Jeg smed flaget.
De har det fint.
Kom, vi går.
Hvorfor gør kærligheden os så dumme?
Se bare den gamle mand med blomsterne. Det er det samme hver dag.
Nu må det da være nok! Hvorfor tager han sig ikke sammen og kommer videre?
Francesca, se på min datter. Hun virker så anderledes.
Gør hun?
Chiara er ikke sig selv.
Måske ved du, hvad der nager hende?
Jeg ved det ikke.
Frances, se. Du kan se Bramasole herfra.
Se?
Tak.
Det er Marcello.
Åh, gud.
Vent lidt...
Hvad laver han? Nej, du må ikke gå.
Hvad laver du? Hvad laver...
Vent.
Vi prøvede at ringe på mobilen, men der var intet signal.
Tænk, at du lod ham køre.
- Han sagde, han ikke kunne vente. - Hvorfor kunne han ikke det?
Han var på vej til Arezzo og var i nærheden og kiggede forbi.
Han var ret skuffet, okay?
- Du har en snegl i øret. - Godt.
- Ja? - Nej. Få den ud.
Han skrev en besked til dig.
Sid stille.
Han tager nordpå. I et par uger.
Nej. Han drømte om mig i en hvid kjole.
En hvid kjole? Kors i røven.
Fandens også, du ikke fik ham til at vente!
Jeg mener, du er en sej lebbe.
Du kunne have bundet ham til en stol.
I det mindste ladet, som om fødslen var i gang.
Det havde ikke været nødvendigt.
Ti fingre, ti tæer.
Et klassisk og udsøgt valg.
- Hvad hedder hun, mor? - Alexandra.
Alessandra...
På italiensk er den direkte oversættelse af "at føde" - dare alla luce -
"at give til lyset."
Velkommen til lyset.
En stor dag.
Hej, lille skat.
Du er bare så nuttet.
Vi er færdige.
Polen.
Kom snart tilbage. Så laver jeg mad.
- Pawel, også dig? - Chiara venter.
Vil du med ind til byen? Vi kunne tage barnet med.
FOG CITY DINER KOGEBOG
Jeg skal købe en hvid kjole.
Undskyld.
- Må jeg køre med? - Med glæde.
Jeg kan vente og køre dig tilbage.
Tak, men jeg har en kæreste.
Vent der. Jeg kommer ned.
Se, hvor smuk du er.
Det er utroligt at se dig.
Hver gang vi skulle mødes, skete intet.
Så jeg tænkte, jeg ville overraske dig.
Jeg er også overrasket.
Hvorfor er du i Positano?
Hvorfor er jeg mon i Positano?
Vi kommer for sent.
Øjeblik, skat.
Jeg kommer med det samme.
Jeg...
Jeg kom vist til ulejlighed.
Vent.
Jeg er ked af, du er såret. Men hvad forventede du?
Hvad forventede jeg?
Du kom til Bramasole. Du skrev den der besked.
- Jeg troede, at du... - Vent nu lidt.
For nogle måneder siden havde vi en smuk affære.
Hvis du tror, jeg ville have mere af dig efter det, så har du ret.
For det ville jeg naturligvis.
Du er en utrolig kvinde.
Men vi kom aldrig til at ses igen, selvom vi forsøgte.
Og den slags skal ske naturligt.
Jeg har jo forklaret, at min veninde skulle føde...
Der var masser af andre ting.
Vigtige ting, som du skulle.
Og du kunne ikke vente.
Vel?
Bare rolig.
Der er intet at fortryde.
Fortryder du det?
Der er også en derude til dig.
Farvel.
Hun er i springvandet!
- Hvem? - Den tossede blondine!
Hvad sker der?
Hun er Sylvia fra La Dolce Vita.
Hun er faktisk ret god.
- Er hun fuld? - Det håber jeg.
Altså i La Dolce Vita går han ind og henter hende.
Mastroianni. Han går op i springvandet og henter hende.
Tak.
Synes du, jeg var god som Sylvia?
Du var vidunderlig.
Her.
Så Zeus er altså rejst.
Tilbage til Olympen.
Det er jeg ked af.
Det skal du ikke være. Nu har jeg det godt.
Et springvand og en magnumflaske champagne får en på ret køl igen.
Virkelig?
Hvad tror du?
Ved du, hvem jeg bedst kan lide fra alle filmene?
Cabiria.
Kan du huske til sidst, da endnu en mand har forladt hende på usleste vis,
og hun tror, at alt er forbi for hende?
Så ser hun nogle børn, der leger på gaden med at lave musik,
og før hun ved af det, smiler hun igen.
Fefè sagde jo altid:
"Uanset hvad der sker...
så hold fast i din barnlige uskyldighed."
"Det er det vigtigste i verden."
Hvad skete der? Hvordan gik det med Marcello?
Jeg gider ikke snakke om det.
Chiara er ked af det. Hun taler med Pawel ude i haven.
Jeg kan ikke snakke om det nu.
Dumt.
Er der mere, jeg kan gøre?
Jeg vil bede om din tilladelse til at gifte mig med din datter.
Udmærket, men det kan ikke lade sig gøre.
Jeg kom for at bede om din tilladelse til at gifte mig med din datter.
Jeg vil elske hende altid, og jeg ved, jeg gør hende lykkelig.
- Det siger alle unge mænd. - Nogle gange passer det.
Aldrig.
Aldrig? Hvad med jer to?
Nu er du naiv. Halvdelen af tiden hader jeg ham.
Under du ikke Chiara lykke og kærlighed?
Lykke kan være så meget.
Ikke bare om ungdommens passion.
Det varer ikke ved. Og når det er forbi, har du intet tilbage.
- Han kan intet tilbyde dig. - Jeg kan tilbyde hende alt.
Alt.
Kom.
Vent.
Giver du dem ikke din velsignelse?
Hvis nu, det er sand kærlighed?
Den eneste ene. En kærlighed, der varer evigt.
- Den slags findes kun i eventyr. - Nej, det gør ej.
Hvordan ved du det? Fra egen erfaring?
Jeg ledte efter det, men fandt det ikke.
Men det betyder ikke, at det ikke findes.
Det er lige, hvad det betyder. Ingen finder det nogensinde.
Jeg gjorde! Jeg havde en stor kærlighed.
Din far... en stor kærlighed.
Og det glemmer jeg aldrig.
Han er en fattig, polsk arbejder.
Han er ikke nogen.
Han har ingen familie.
Det passer ikke.
Han har mig.
Jeg er hans familie.
Hvad tænker du på?
- Hvad jeg tænker? - Sig det.
Jeg tror, dit ønske gik i opfyldelse.
Mit ønske?
Den dag, vi ledte efter din slange,
sagde du til mig, at du ville have et bryllup i huset.
Og du sagde, du ville have en familie her.
Du har ret.
Mit ønske gik i opfyldelse.
Jeg fik alt, hvad jeg bad om.
Du leder efter den amerikanske forfatter, der bor her. Du har fundet hende.
Må jeg ikke lige...?
Sådan. Den kravlede på dig.
En mariehøne.
Kender jeg dig?
Lkke rigtig. Du anmeldte en af mine bøger engang.
- Kunne jeg lide den? - Ikke specielt.
Bare rolig. Det var langt den bedste dårlige anmeldelse, jeg har fået.
- Du gør grin med mig. - Nej.
Det hjalp mig frem til min næste bog.
Nå, men jeg rejser rundt i Toscana.
Og nogen sagde, at du boede her, og...
- Jeg hedder Ed. - Hej.
Jeg hedder Frances.
Der er bryllup. Men det er ikke dit bryllup.
Det ville have været uheldigt.
De byggede en jernbane gennem Alperne mellem Wien og Venedig,
før der var tog, der kunne klare rejsen.
De byggede den alligevel.
De vidste, at toget ville komme en skønne dag.
Hvis jeg havde fulgt en anden rute, ville jeg være et andet sted og være anderledes.
Hvad betyder fire vægge overhovedet? De er kun, hvad de omslutter.
Huset beskytter drømmeren.
Utroligt fantastiske ting kan ske, selv et godt stykke henne ad vejen.
Det er sådan en overraskelse.