Før jeg begynner å signere disse, må jeg takke en som er her i kveld.
Da jeg hadde henne på State... Det hørtes ikke riktig ut.
Jeg har aldri hatt henne. Ville det, men hadde henne aldri.
Jeg mente å si at da jeg tok kurset hennes,
hadde jeg verdens verste skrivesperre.
Jeg hadde bare fryktelige ideer. Jeg hatet alle sammen.
Jeg skulle til å slutte på kurset,
da hun sa noe som forandret alt.
Hun sa: "Fryktelige ideer er som syndebukken på lekeplassen -
når de blir oppmuntret, vokser de opp til å bli genier."
Hun ba meg ta en av mine fryktelige ideer og jobbe med den.
Jeg gjorde det.
Frances Mayes, som elsker fryktelige ideer.
- Kan jeg tungekysse med deg nå? - Kjør på.
Gift, William. Beklager.
- Stolt av meg? - Latterlig mye.
Disse er utrolige. Hva gjorde du med dem?
Sjokolade handler om timing, min venn. Resten er magi.
Professor.
- Hvor er vinen? - Der.
Tom er en heldig drittsekk. En litterær kone som lager brownies?
Om du sier at du baker naken, går jeg hjem og tar livet av meg.
Aldri naken. Alltid med G-streng.
Kjente du Frances bedre, ville du visst at brownies er en avledning.
Takk.
- Hvordan går romanen? - Ikke så bra.
Men prokrastineringen går selvsagt helt supert.
Snart avler den ynkelig selvforakt, så blir jeg bare en skrivemaskin.
- Det er prosessen hennes. - Hvordan går det med Toms bok?
Bra. Han er hjemme og skriver nå.
- Kjenner du Tom? - Jeg traff han nylig, tilfeldig.
Den andre tilfeldigheten er at du anmeldte en av mine bøker.
Likte jeg den?
- Du gjorde ikke det. - Jeg er lei for det.
Jeg er sikker på at mange andre kritikere likte den.
Og jeg håper virkelig at du ikke tok det personlig.
Du kalte hovedpersonen min "urealistisk."
Best at dårlige anmeldelser bare blir glemt.
- Gi han en brownie. - Jeg vil gi deg en brownie.
Den er tilbud om fred.
Du kunne ikke bli interessert i en roman med en middelaldrende protagonist,
som tilbrakte all sin tid med å leve ut kåte tenåringsfantasier.
Jeg synes bare at det er ironisk.
Ironisk? Hvorfor det?
Spør mannen din.
Hva sa han nettopp?
Jeg har noen mindre gode nyheter til deg.
Nå snakket jeg med din manns advokat på telefonen.
De er ute etter underholdningsbidrag.
Hvordan kan vi snakke om bidrag når jeg knapt tjener nok til å...
Men du underholdt han under ekteskapet.
Ja, mens han gjorde undersøkelser og skrev på boken sin.
Jeg jobbet mens han lot som han...
Uheldigvis handler dette bare om matte.
- Han hadde forhold på si. - California er en "ingen skyld"-stat.
Din mann foretrekker at alt bidrag blir utbetalt samtidig.
Siden dere to levde ganske beskjedent, tror jeg ikke tallene blir for ille.
De tenker seg nok noe i sånt som 200000 dollar.
- Jeg har ikke så mye penger. - Dessverre har du det.
Huset?
Verdien har steget dramatisk siden du kjøpte det.
Og restaurerte det, med min mors penger.
Det er alt sammen felleseie nå.
Så han får halvparten av huset og underholdningsbidrag?
Det er spillerom med tallene, og vi bruker alle argumenter.
Vi har en fordel under forhandlingene. Han vil ha huset.
- Han vil fortsette å bo der? - Ja.
Lar du han få det, kan du ende med mange penger på lommen.
Jeg forstår det slik at han er veldig ivrig etter å få det.
Beklager. Dette er så surrealistisk.
Hvordan skal han i det hele tatt finne pengene til å kjøpe min halvdel?
Hun liker visst stedet.
Det er i nærheten av de riktige skolene.
Skoler. Er hun...?
Du kommer deg over dette.
Du gjør det, Frances.
En dag blir du lykkelig igjen.
Akkurat.
- Og skrivebordet? - Skrivebordet skal bort.
Nei. Skrivebordet kan bli.
- Sofaen? - Ja, er du snill.
Vent et øyeblikk. Sofaene kan bli.
- Hva med stolene? - De kan også bli.
Faktisk så skal alt bli her, bortsett fra...
Bortsett fra de kassene der borte, de tre kassene med bøker i.
Om du ikke har noe imot det.
Er du sikker?
Soverommet?
Kjøkkenet?
Er vi ferdige da?
Vi er ferdige.
Skal du skilles?
Synes det?
Dette er de møblerte leilighetene med korttidskontrakt. Det er alt vi får.
Naboen din i 2B er advokat.
Skilsmissen hans har dratt ut i tre år.
Trivelig fyr. Gir gratis juridisk rådgivning til de andre leieboerne.
Om gråtingen hans går deg på nervene, banker du bare i veggen. Da stopper han.
Beklager.
Fyren over deg er lege. Han deler ut sovepillene.
- Hva driver du med? - Jeg er forfatter.
Da kan du hjelpe de andre med selvmordsbrevene deres.
Du er en av de morsomme husvertene.
Ikke egentlig.
Her er nøklene dine.
Ha et fint opphold.
Takk.
Hjemme.
FRIHET
Vi starter ekteskap med kake og champagne. Vi avslutter det også slik.
Begynnelsen og slutten bør være gøy, gøy, gøy.
Synd med de trettende årene i midten.
- Unnskyld. - Ønsk deg noe.
- Det tok helt av på sykehuset. - Hei.
- Du rakk skålen. - Bravo. Og det tok bare et år.
- For frihet. - For frihet.
Takk.
Du drikker ikke.
- Var heldige femte gang. - Å, herregud, Patti.
- Når har du termin? - I mai.
Å, herregud.
Jeg skal bli tante.
- Planene våre må forandres litt. - Selvsagt.
Vi skulle på en ti-dagers tur til romantiske Toscana,
men jeg vil ikke hun skal fly i de første tre månedene.
Et lite offer.
Så vi bestemte å forandre økonomiklasse- billettene til en oppgradert billett til deg.
Dette er utrolig, virkelig sjenerøst. Takk.
Men nei.
Hvordan kan du si nei til Toscana?
Nei. Akkurat sånn.
- Det er depresjonen din. - Den snakker ikke italiensk.
Den snakker litt fransk, Dessuten er jeg ikke deprimert.
Hvorfor bor du ennå i skilsmisse-leiren med taperne da?
- Det er folkene mine. - Det er ikke et sted man bor.
Folkens, kom igjen.
Tusen takk skal dere ha.
Jeg kan ikke på noen måte dra på en romantisk tur til Toscana nå.
- Jeg er ikke klar til å møte noen. - Det vil du ikke, vi forsikrer deg.
En homofil rundreise i romantiske Toscana.
Så det ville vært veldig avslappende for deg.
De fleste er par, ingen der vil prøve å sjekke deg opp eller noe sånt,
og du kan bare konsentrere deg og høre på din indre stemme.
Min indre stemme. Min indre stemme som ville si...
hva faen skal jeg på homse-tur i Toscana?
Det er Italia.
Du kan begynne å skrive.
Jeg er travel. Jeg må anmelde alle de bøkene.
Isteden for å jobbe på din egen bok.
Er du slem eller bare hormonell?
Lkke drep hverandre før jeg kommer tilbake.
Kan vi ikke bare snakke om babyen?
- Jeg tror du er i fare. - For?
For aldri å komme deg.
Du vet når du støter på en av de menneskene som er et tomt skall,
og du tenker: "Hva i helvete skjedde med deg?"
Det var et tidspunkt i de livene da de kom til et veikryss.
Veikryss. Herregud, det er så Oprah.
Et sted hvor de måtte bestemme seg for å ta til høyre eller til venstre.
Dette er ikke tidspunktet til å feige ut.
Jeg feiger ikke ut.
Bare lov meg at du vil tenke på det.
Jeg skal tenke på det.
Jeg føler det på meg. Leter du etter et sted å bo?
Jeg antar det.
- Skal du skilles? - Hva?
Vi har leiligheter til korttidsleie. Folk bor her i årevis.
Vi har en forfatter, vi har en lege...
- Unnskyld. - Det er greit.
Vil du komme bort?
Kanskje senere.
"Kanskje senere."
- Hallo? - Patti, når drar jeg?
Hei, jeg er David. Dette er sjåføren, Edoardo.
Dere homofile på tur.
Og velkommen til deres første dag av vår romantiske rundreise i Toscana.
Jeg så at de fleste av dere ble kjent med hverandre på flyet,
men jeg vil forsikre meg om at dere alle har hilst på Frances.
Frances er hetro, og hun har nettopp overlevd en grusom skilsmisse.
I følge hennes venn Patti, trenger hun vår støtte.
Frances, kan ikke du reise deg opp og hilse på alle sammen?
Kom igjen.
Drit i drittsekken. Ha det litt gøy.
Alle følger etter blomsten.
Kjære Gud, jeg kan ikke tro det regner.
Unnskyld.
Du er gått tom. Trenger du litt mer?
Vil du har mer vin? Mer vino?
Unnskyld meg, kan en svart jente få en drink her?
Det kan hun.
Frances, litt mer?
Takk skal du ha.
Uno buncho.
Hva?
Ganske fabelaktig, hva?
Ja, jeg tror man kan si det. Ganske fabelaktig.
Hvordan skal jeg komme meg gjennom alle disse?
Hvordan starter man i det hele tatt med å beskrive alt dette?
Har du en penn kan jeg skrive det for deg.
Er du en god forfatter?
Jeg pleide å være det.
Greit, prøv da.
- Til min mamma. - Kjære mamma.
Kjære mamma,
det er markedsdag i Cortona.
Piazzaen er en fest og alle er invitert.
Klisjeer samler seg i denne verdens navle - man vil nesten le.
Man får unngåelig følelsen av at italienere kan mer om å ha det gøy enn oss.
Jeg spiste en drue på markedet,
og den fiolette søtheten bryter ut i munnen min.
Den lukter til og med fiolett.
Skulle gjerne blitt, men kampaniljens klokke minner meg på tiden.
"Ding-dang-dong," sier klokken, istedenfor "Ding-dong."
Ønsker du var her.
Kjærlig hilsen...?
Rodney.
Takk.
"Lukter til og med fiolett"? Mamma vil aldri tro jeg har skrevet det.
Behold det. "Ding-dang-dong sier klokken."
Jeg beklager.
Bramasole...
Bramasole. Fra bramare - å hige etter - og sole - sola.
Det er en fin, liten villa. Ganske nedslitt, men kan kjøpes fri.
Skal du kjøpe den?
Jeg er bare turist. Er her på dagstur.
Og så?
Hvem ville ikke ønsket å kjøpe en villa i Toscana?
Men sånn livet mitt har utartet seg,
ville det vært en fryktelig idé.
Fryktelig idé.
Elsker du ikke bare dette?
- Ikke planlagt stopp. - Å, herregud, sauer.
Det er surrealistisk, ikke sant?
Stopp bussen.
Hva?
Hallo?
Søren.
Unnskyld meg.
- Jeg beklager. - Kan jeg hjelpe deg, signora?
Jeg trodde dette huset var til salgs. Jeg lagde ingen avtale.
Huset er til salgs, men uheldigvis er det noen som kjøper det alt.
Vi liker det veldig godt, og vi kjøper det i dag.
Veldig bra. Et øyeblikk.
Unnskyld meg.
De vil ha det. De godtar prisen.
Så raskt? Da ba vi om for lite.
Be om 20 millioner lire mer, minst.
Jeg er lei for det.
Jeg er redd for at det er en endring i prisen.
Det koster nå 20 millioner lire mer.
Det ble ikke verdt mer i løpet av fem minutter.
Comtessaen føler hun ba om for lite, siden dere gikk med på det.
Den logikken er absurd.
Unnskyld meg?
- Hva er prisen? - Byr du mot oss?
Vent. Vi godtar den nye prisen.
Nei, dette er et vakkert hus.
Og den som vil ha det må betale dobbelt.
Comtessa sier at siden det er så stor interesse for huset,
er prisen nå doblet.
I løpet av de siste ti sekundene.
Grådige amerikanere. Dere tror dere har rett til alt.
- Dere ødelegger alt. - Mange av oss er veldig lei for det.
Vi drar. Vi leter i Provence.
Fascister!
Og hun? Hvor mye vil hun betale?
Vi får se.
Er prisen virkelig doblet?
Jeg kan ikke betale dobbel pris.
Men vær snill å si til comtessaen at...
dette er hva jeg nylig fikk for huset mitt hjemme - i dollar.
Minus arbeidet på stedet.
Hammere, bøtter.
Arbeidsmenn.
Sjokolade.
Og en leiebil til å kjøre fra klippen når dette viser seg å ha vært et grusomt feiltrinn.
Det er hva jeg kan betale.
Signora, du har ikke engang sett huset.
Vel...
Vel, jeg...
Jeg kan ikke dra tilbake til San Francisco.
Beklager, signora. Comtessaens familie har bodd her i generasjoner,
så det er forståelig nok veldig vanskelig for henne å selge.
Det handler ikke bare om penger. Hun trenger...
Et tegn. Jeg tror også på tegn.
Takk.
La meg...
Hva sa hun?
I Italia er det som skjedde med deg nå et veldig godt tegn.
Er det?
Og nå... har du lyst til å se huset?
Vi åpner en konto for deg, så overfører du pengene.
Juridisk beskrivelse av landet: To okser, to dager.
- Unnskyld? - Det er gammeldags.
Landet blir målt etter hvor lenge det vil ta to okser å pløye det.
Det gir mening.
Bare sånn? Før pengene er overført?
Det er et hus, ikke en Vespa. Hva skal du gjøre, stjele det?
Dessuten så liker signor Martini deg.
Vi tar oss av resten senere.
Jeg har kjøpt et hus i et fremmed land.
Et hus og jord som det tar to okser to dager å pløye.
Siden jeg verken har plog eller okse, må jeg tro dem.
Kjøpers anger er en veldig vanlig lidelse blant nye huseiere.
Bare fordi man har mye magesyre og en plutselig trang til å gråte,
betyr ikke det at man har gjort en feil.
Alle vet at gamle hus har sine eiendommeligheter.
Særlig 300 år gamle hus.
Jeg har arvet 10000 tomme vinflasker, én drue,
alle utgaver av La Nazione trykket i 1958
og et utvalg av tidligere leieboere.
Trikset ved å overkomme kjøpers anger er å ha en plan.
Velg et rom og gjør det ditt.
Gå langsomt gjennom huset.
Vær høflig. Introduser deg, så det kan introdusere seg for deg.
Du gjorde hva?
Frances kjøpte et hus i Toscana.
- Og du skal bo der alene? - Jeg er ikke alene, jeg har vegglus.
- Hvordan har magen det? - Den vokser.
Jeg kan ikke tro du gjorde dette.
Har du underskrevet alt?
Hvordan det? Synes du ikke jeg burde gjort det?
- Sier du at jeg har begått en feil? - Gjorde du det?
Jeg vet ikke. Det er du som kom med:
"Et tomt skall i veikrysset"-talen.
Det var meg.
OK. Så du kjøpte en villa i Toscana.
- Hvordan er stedet? - Det trenger litt oppusning.
- Hvem skal gjøre det? - Jeg.
- Jeg visste ikke at du var fingernem. - Jeg kan gjøre ting.
- Husker du jeg reparerte avløpet. - Nei, det var meg.
Jeg rakte deg den gummisaken.
Plungerstempelet? Det var Tom.
Jeg kan ikke tro det. Hvorfor sa du navnet hans nå?
Unnskyld, jeg glemte det.
Jeg kan få dette til å fungere.
Jeg mente ikke jeg skal gjøre alt arbeidet selv. Jeg er i Italia.
Jeg kan leie etterkommere av romerske guder til tunge løft.
Bare ha oppsyn. Fortelle dem hva de skal gjøre.
- Har du truffet han ennå? - Hvem?
- Fyren du skal møte. - Vær så snill.
Det begynner å regne litt her, så jeg tror jeg må gå nå.
- Vent... - Jeg vil du skal kysse magen for meg.
- Jeg... - Morna.
Kan man ringe "sist mottatte nummer" til Italia?
Jeg prøver.
Hallo?
Én, ett tusen... To...
Herregud.
Slutt med det.
Å, herregud.
Det går bra. Du er trygg her.
Bare ikke fly rundt. Da skremmer du livet av meg.
Jeg ser du har overlevd stormen.
Jeg lever, men vaskemaskinen er død.
Den ble henrettet ved elektrisitet.
Jeg er glad for å se at du ikke ble det.
Kom du for å sjekke at jeg har det bra?
Du skal møte entreprenørene i dag, og jeg kom for å hjelpe deg.
- Jeg tror en av dem alt er her. - Her?
Nede.
Han er her.
Jeg håpet å ta ned denne veggen, å gjøre disse to små rommene om til et stort.
Vidunderlig.
Du burde vært arkitekt. Du har utmerket smak.
Tror du det kan gjøres?
Varmerørene, én uke. Badene, tre dager.
Signora, gi meg nøklene til dette stedet,
og om en måned gir jeg tilbake nøklene til slottet ditt.
Bare...
bare overlat det til meg.
Han reparerte den selv for mange år siden.
Virkelig? Vil du se resten av huset?
Han foreslår at du bygger muren på nytt.
Det er viktig for hagens struktur.
Han har en gruppe med eksperter.
Hallo, frøken. Vi er ikke italienske. Vi er fra Polonia.
Polen? Snakker dere engelsk alle sammen?
Bare jeg. Og bare litt.
- Jeg er Pawel. - Hyggelig å møte deg.
Jerzy.
Hallo.
Zbignew.
Frances.
Hva synes du om Nino?
Jeg kjenner moren han. Gjør han ikke en bra jobb, er det...
Vel, da...
Ser du? Lkke noe problem.
Nino?
Å, herregud.
Løp.
Kurwa mac betyr "i helsike" på polsk. Jeg lærte det den dagen.
Det at jeg prøver å snakke polsk i Italia,
er bare en av overraskelsene her.
Er han faglært elektriker?
Nei, han er faglært professor i literatura.
Czeslaw Milosz.
Jeg liker han - Czeslaw Milosz.
Det er bare naturlig at det tar en stund å bli kjent med mennesker.
Hver dag ser jeg etter den gamle mannen med blomster.
Og jeg lurer.
Ble han født her?
Elsket han noen her?
Mistet han noen her?
Han virker ikke like nysgjerrig i forhold til meg, men det er greit.
Nå for tiden er jeg litt av en einstøing selv.
Jeg er ganske flink til å underholde meg.
Jeg liker å henge på en bar jeg vet om,
som beleilig er lokalisert i hagen min.
Heldigvis er det noen ting her som man ikke kan gjøre alene.
Naboen min, Placido, lærer meg om oliven.
I dag er det greit, men du må aldri plukke når det er vått.
Disse ser gode ut.
Å, herregud.
- Jeg er ferdig. - Samle opp det i nettet.
Chiara?
Gå og se om Gianni trenger litt hjelp.
Kom igjen.
Er alt i orden?
Francesca, er du opptatt i kveld?
Kom på middag da. Det er usunt å spise alene.
Slutt med det, mamma. Det er flaut.
- Har hun det bra? - Hun har det fint.
Mamma, det er nok.
Bestemoren min er veldig følsom.
Hun gråter hele dagen.
Feirer vi noe spesielt i kveld?
Takknemlighet overfor helgene som reddet oss fra tørke, gale hunder...
God kveld, alle sammen. Beklager at jeg er sen.
Katherine. En ny hatt.
Liker du den?
Jeg antar det ikke var noen fryktelig idé å kjøpe villaen.
Er du helt alene der oppe, ingen herre og mester, ingen ledsager?
- Har du en? - En?
Jeg visste dette ville skje. Husker du?
Lkke skyld på meg. Jeg sa han ikke skulle gi henne computeren.
Hun fikk en elsker på nettet. Fra Ecuador.
Til sist måtte hun fortelle han alderen sin og nå...
Ingen ny e-post!
Du ba om det.
Du tar feil. Det gjør vondt i hjertet.
Selv om jeg er gammel, gjør hjertet mitt fremdeles vondt.
Jeg er så lei for det.
I sølibat?
Nei. Jeg mener...
Faktisk må jeg innrømme at det er en stund siden sist.
Celibe betyr singel på italiensk.
Han spør ikke når du sist hadde sex, men spør om du er gift eller ikke.
Takk.
Det er jeg ikke.
- Går alt bra, elskede? - Strålende. Jeg spiser bare.
Han er det.
Å, herregud.
Jeg føler meg som en idiot.
Ikke. Å flørte er et rituale i Italia. Bare nyt det.
Smak på denne. Den er nydelig.
- Hvordan gjør du det? - Gjør hva?
Dette.
Hatter gjør meg lykkelig.
Og iskrem. Iskrem endret skjebnen min.
Det var på grunn av iskrem at min elskede Fefè oppdaget meg.
Fefè?
- Hvem? - Federico, kjære.
Fellini?
Han oppdaget meg på Piazza Navona med mine foreldre, mens jeg spiste is.
Jeg slukte den i meg, lot alt renne ned på haken min, fordi jeg var sulten.
"Liker du iskrem?" spurte han meg.
Jeg visste ikke hvem han var. Jeg var 16.
"Du er min innbilning kommet til liv," fortalte han meg.
Han var ikke bare en stor regissør, han ga meget gode råd.
Jeg lytter.
Fefè sa at man må leve sfærisk, i mange retninger.
Mist aldri din barnslige entusiasme, så vil ting komme din vei.
Så nå får jeg posthume råd fra II Maestro.
Og jeg prøvde å følge det ved å rive ned eføy sfærisk med barnlig entusiasme.
Å, herregud.
Ikke her.
Kan du se under sengen?
Kan du se under puten?
Nei, det er en spøk.
Kanskje han har flyttet ut alt. Slanger er kjent for å ombestemme seg.
Hva gjør jeg her helt alene?
Synes du ikke at det er rart? Jeg, i dette store huset?
Unnskyld meg.
Jeg er lei for det.
Du er kald, signora Mayes.
Takk.
Vet du hva som er mest overraskende ved skilsmisse?
Det tar rent faktisk ikke livet av deg.
Som en kule i hjertet eller en frontkollisjon.
Det burde det.
Når noen man har lovet å elske til døden skiller dere ad,
sier "jeg elsket deg aldri," burde det drepe en momentant.
Man burde ikke trenge å våkne opp, dag etter dag,
å prøve og forstå hvordan i all verden du ikke visste det.
Man fattet det bare ikke.
Selvsagt må jeg ha visst det, men jeg var for skremt til å se sannheten.
Og frykt gjør deg bare så dum.
Nei, den er ikke dum.
Kjærligheten er blind. Vi har også det ordtaket.
Alle har det ordtaket, fordi det er sant alle steder.
Jeg vil ikke være blind lenger.
Dette huset har tre soverom. Hva om det aldri er noen som sover i dem?
Og kjøkkenet - hva om det aldri er noen til å lage mat til?
Jeg våkner midt om natten og tenker: "Din idiot, du..."
"Du er en tåpelig kvinne - du kjøpte et hus til et liv du ikke engang har."
Hvorfor gjorde du det da?
Fordi jeg er lei av å være redd hele tiden, og fordi jeg ennå vil ha ting.
Jeg vil ha et bryllup i dette huset, og jeg vil ha en familie i dette huset.
Mellom Østerrike og Italia er det en del av Alpene som heter Semmering.
Det er en utrolig bratt del, veldig høyt oppe i fjellene.
De bygget jernbane over disse Alpene for å lage forbinde Wien og Venezia.
De la disse skinnene før det i det hele tatt fantes et tog som kunne ta turen.
De bygget den fordi de visste at en dag ville toget komme.
Jeg tror slangen din er borte for kvelden.
Jeg tror du har rett.
Vær så snill, ikke vær så trist.
Fortsetter du slik er jeg tvunget til å elske med deg.
Og jeg har aldri vært utro mot kona mi.
En jernbanelinje gjennom Alpene før det fantes noe tog.
Signor Martini vil at jeg skal ha tro -
noe jeg aldri har vært flink til, og nå er jeg enda verre - etter i fjor.
Ikke det at jeg ikke vil ha tro. Jeg er sjalu på de troende.
Men som en frafallen metodist,
forventer jeg ikke å komme ut av dette som katolikk.
Selv om jeg vedgår at noe indre sjonglering pågår.
Overraskende nok har jeg et godt forhold til Maria.
Det begynte den natten hun sto ved min side under stormen,
vel vitende om at jeg ikke er katolikk.
Likevel virker hun som Maria, min yndlingstante, enn Santa Maria.
Tante Maria er alle steder,
hennes rolige tilstedeværelse som forsikrer oss at alt fortsetter som før.
Dette er kona mi, Clara. Min sønn. Min datter, Stella.
For en vakker familie. Jommen.
Jeg tenkte jeg ville se deg, så jeg har en liten gave til deg.
Det er San Lorenzo. Han er skytshelgenen for kokker.
Han ble visstnok martyr på en grill,
og svidd før han sa: "Snu meg, jeg er stekt på denne siden."
Så nå er han yndlingshelgenen til kokker.
Jeg tror at om du ber til han, så finner du noen å lage mat til.
Takk.
God jul.
Mine bønner til San Lorenzo ble raskt hørt.
Jeg innså at jeg alt hadde noen å lage mat til.
Nok av noener.
Bravo.
- Godt. - Italiensk er lett.
Har du snakket med henne ennå?
Jeg har snakket med henne.
Kan du ikke sette deg ved siden av henne?
Kom opp. Jeg får malt portrett av meg selv.
Kom gjennom. Jeg er her inne.
- Det er best jeg kommer igjen senere. - Du plager ikke meg.
Dette er Zeus.
Han er kunststudent fra Makedonia.
Han bor hos meg mens han studerer det toscanske lyset.
Mer vino, elskling.
Han er ikke så verst.
Han er ikke dyktig heller.
Jeg går, men jeg kommer tilbake en annen gang.
Du er så kjedelig.
- Hva? - Jeg sa du er kjedelig.
Se på deg. Du er trist.
Igjen.
Du er som et svart hull.
Unnskyld meg, men jeg...
Fefè sa: "Anger er bortkastet tid - fortiden som ødelegger deg i øyeblikket."
Jeg kom nettopp hit. Jeg gikk nettopp inn av døren.
Hvordan skal du noen gang bli lykkelig om du fortsetter å fråtse i det?
Hør her.
Da jeg var en jente tilbrakte jeg timevis med å lete etter marihøner.
Til slutt hadde jeg gitt opp og sovnet i gresset.
Da jeg våknet kravlet de over hele meg.
Og så?
Gå og jobb på huset ditt og glem det.
Jeg sa gå.
Jeg går.
Jobb på huset og glem det.
Hvorfor hadde jeg ikke tenkt på det?
Det er et tidspunkt i livet til alle som bygger om
når man bare ikke vil ha flere hjelpsomme råd.
Det er et tidspunkt du ikke vil ha usikre fyrer som stirrer på deg,
og tenker Gudene vet hva,
hviskende ting på polsk du er virkelig glad for at du ikke forstår.
Man kan bare klare en viss dose,
før det er et tidspunkt når man virkelig bare må ut.
Flott.
Festlig.
Ha det.
Er du amerikansk?
- Engelsk? - Irsk?
Jeg har lett etter deg alle steder.
Du sa du skulle møte meg.
- Hva skal jeg gjøre med deg? - Hvem er du?
Jeg beklager. Takk.
Vent. Du kysset meg akkurat og nå går du?
Ja. Jeg er lei for det.
- Du kommer for sent. - Hva behager?
Jeg har alt funnet en annen.
Det er mitt tap.
Jeg prøver å finne en antikvitetsbutikk som selger reservedeler til en kandelaber.
Kandelaber...
Vet du hvor den er?
Men jeg vet hvor det er en annen butikk. Fetteren min eier en.
- Eier fetteren din en vetreria? - Antikvitetsbutikk.
- Er det langt unna? - Omtrent tre timer.
- To, om jeg kjører fort. - To timer?
Én, om jeg kjører skikkelig fort.
Det er veldig hyggelig, men nei takk.
Jeg vet det. Du tror kanskje at jeg prøver å dra deg opp.
Dra meg opp?
Sjekke meg om. Det er en mulighet.
Men det er du som tar tak i meg og later som jeg er mannen din.
Du er trolig en av de gale amerikanske kvinnene, som i Charlie's Angels,
og kanskje du skal gjøre kung fu på meg og stjele bilen min.
Men jeg er villig til å ta den sjansen.
Du er villig.
Hva heter du?
Marcello.
Selvsagt gjør du det.
Betyr ikke trafikklys noe her omkring?
Jo visst.
Grønt lys, avanti.
Gult lys, pynt.
- Og hva med rødt lys? - Bare et forslag.
Marcello. Du er sprø.
Tusen takk.
- Han sier han ikke har det. - Hvor er jeg ikke overrasket?
- Onkel, jeg vil ha iskrem. - Vil du ha iskrem?
- Hvor mange har du spist i dag? - To.
Bare to? Hent deg en til. Gi meg et kyss først.
Maria, gi henne en stor iskrem. Fin og stor.
Dette er baren din.
Vi er en familie. Jeg jobber her.
Og jeg sover der, over antikvitetsbutikken til fetteren min.
- Har du smakt dette? - Hva er det?
Det er limoncello. Vi laget denne.
Har dere laget den?
Vi tar sitronen og tar av skallet,
og så tar vi trekvart del med alkohol i flasken og enkvart del med sukker.
Og...
og man putter skallet til sitronen i flasken og lar det stå...
til det har riktig farge.
Og...
og jeg har glemt resten.
Men bare prøv den.
- Liker du den? - Jeg liker den.
Du fikk iskremen din. Bravo.
Nevøen min.
Hallo.
Hva?
- Han sier: "Ta meg med deg hjem." - Gjør han det?
Jeg støter på deg på gaten i Roma, og nå er vi her og...
Hadde du ikke planer i dag? Hadde du ikke noe du skulle gjøre?
Hva så?
Støter man på noe bra, bør man holde fast i det til det er på tide å gi slipp.
Og nå er ikke tidspunktet?
Lkke etter min mening. Nei.
Du har vakre øyne.
Jeg skulle ønske jeg kunne svømme i dem.
Hva?
Det er nøyaktig hva amerikanske kvinner tror italienske menn sier.
Jeg kan ikke...
Takk skal du ha.
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Jeg er lei for det. Jeg er virkelig nervøs.
Jeg var gift lenge, og etter det har det ikke vært noen.
Vil du hjelpe meg å endre på det?
Spør du om jeg vil ligge med deg?
Det er nøyaktig hva vi italienske menn tror amerikanske kvinner sier.
Jeg er beæret over tilbudet ditt.
Jeg skal elske med deg, med hele kroppen din.
- Hva er spalla? - Skulder.
Og hva kaller du dette?
Og dette?
- Utslitt? - Utslitt.
I det minste i de neste fem minuttene.
Jeg, også.
Det er grusomt at du kjøpte en villa i Cortona.
Hvorfor det?
Fordi det ikke er i Positano. Og det er jeg.
Du må love å komme tilbake hit.
Lov meg det.
Når da?
Kan du komme denne helgen?
Jeg tror det.
Du tror det?
Takk.
Jeg visste det!
Jeg har det fremdeles.
Takk Gud.
Å, ja.
Synes du fremdeles jeg ser trist ut?
Marihøner, Katherine. Massevis av marihøner.
Vidunderlig. Når skal du se han igjen?
I morgen.
Hva...
Jeg ville fortalt deg at jeg kom, men du ville fått meg fra å fly.
- Se på deg. - Pokker ta.
Hei.
- Hva? - Jeg må tisse.
Du må være helt utslitt.
Ser du denne? De sier det er en baby inni der.
Stor, gammel baby. Inni der.
Akkurat der.
Jeg skjønner.
Å, himmel...
Hvordan er det å få en av disse i Cortona?
Jeg hører jordmoren i byen er ganske flink. Hun legger en kniv under sengen.
For å skjære bort smerten.
Firenze er en time unna.
Du kommer til å få dette barnet i en sykehusskjorte designet av Armani.
Hun gikk fra meg.
Hun sa hun innså at hun ikke ville være mor allikevel.
Å, himmel.
Hvordan gjør man det?
Hvordan klarer man noen gang å puste igjen?
Ganske snart.
Herregud, som jeg har savnet deg.
Jeg tror virkelig det er best jeg blir her.
Jeg er lei for det. Hva med neste helg?
Hva med helgen etter det?
Selvsagt forstår jeg.
Jeg skal ikke glemme deg.
Jeg tenker mye på deg, også.
Inntil da, ha det.
Det er noe rart ved disse trærne. Det er som om de vet.
Og de vet at vi vet at de vet.
De er uhyggelige. Uhyggelige italienske trær.
Babyen vil like dem. Han blir en uhyggelig, italiensk baby,
som går rundt og sier "Ciao, mamma," og vinker sånn med hånden.
Livet er rart.
- Hvor skulle du da jeg kom? - Ikke noe viktig sted.
- Hvordan er han? - Han er en uhyggelig italiener.
- Dra å se han da. - Jeg skal det.
Jeg vil være sammen med min uhyggelige amerikanske venn.
Jeg ødelegger ikke ditt kjærlighetsliv.
Ikke vær latterlig. Du er kjærlighetslivet mitt.
Kan du komme opp hit?
Det er varmt vann i klosettskålen.
Å, herregud. Det er nesten på kokepunktet.
De må ha forvekslet et rør et eller annet sted. Dette er skikkelig ille.
Det er ikke bra. Med mindre du vil gi baken din ansiktsbehandling.
Det er selvmotsigende.
Jeg antar det ville vært en bak-behandling.
Kom igjen.
- Jeg er lei for det, Frances. - Unnskyld.
Vi har ikke noe annet sted å være sammen.
Hva gjør det meg til? St. Francesca, skytshelgen for kåte tenåringer?
Dere gjorde det i sengen min. Selv jeg gjør det ikke i sengen min.
Vær så snill. Hjelp oss.
Far lar oss ikke møtes, siden han ikke er italiensk.
Kanskje det er fordi han synes du er for ung og...
Det er fordi jeg er polsk.
Det blir grusomt om vi ikke er sammen.
Sa du snikmyrde? Sa hun at du skulle snikmyrde noen?
Hun misforsto.
Jeg sa ikke assassino. Jeg sa jeg skal "spørre Nino."
Etter penger, for å hjelpe oss å gifte oss.
"Spørre Nino."
Jeg forsto ikke.
Gifte seg? Dere forstår knapt hva hverandre sider.
Vi er forelsket, og jeg skal bli med han denne helgen.
Til flaggkastings-festivalen. Jeg skal kaste flagget.
Kaste flagget? Hvorfor det?
Fordi jeg kan gjøre det like bra som noen italiensk mann. Det er grunnen.
Og faren hennes får se.
Faren min.
Hei.
Datteren min sier du tar henne med til festa i Montepulciano. Er dette sant?
Bare et øyeblikk.
Jeg sa at du tar meg med, så han skal bli hjemme.
- Jeg vil ikke lyve for faren din. - Hvem bryr seg om det?
Om jeg ikke er sammen med henne, så dør jeg av kjærlighetssorg.
Du dør ikke.
Er ikke dette supert?
Der er han.
- Dette er heterofile menn. - I strømpebukser.
Som snurrer flagg rundt.
Fantastisk.
Nå skjer det.
Han er fantastisk.
Bravo.
Pawel. Jeg elsker deg.
Forsiktig.
Jeg kastet flagget.
De har det bra.
La oss gå.
Hva er det med kjærligheten som gjør oss så tåpelige?
Ta den gamle mannen med blomstene. Samme greia hver dag.
Det er alt nok. Kan han ikke bare gi slipp og komme seg over det?
Francesca, du ser datteren min. Hun virker så annerledes.
Jasså?
Chiara er ikke seg selv.
Kanskje du vet hva som plager henne?
Jeg vet ikke.
Frances, se. Du kan se Bramasole herfra.
Ser du?
Takk.
Det er Marcello.
Å, herregud.
Vent et øyeblikk...
Hva driver han med? Lkke dra.
Hvor skal du? Hva driver...
Vent.
Vi prøvde å ringe mobilen, men du var i et område uten dekning.
Jeg kan ikke tro at du lot han dra.
- Han sa han ikke kunne vente. - Hvorfor kunne han ikke vente?
Han var på vei til Arezzo. Han var i nærheten og ville prøve.
Han var veldig skuffet, OK?
- Du har en snegle i øret. - Bra.
- Virkelig? - Nei. Få den ut.
Han la igjen en lapp til deg.
Sitt stille.
Han er på vei nordover. For et par uker.
Han hadde en drøm om meg i en hvit kjole.
Hvit kjole? Det var som pokker.
Søren ta, hvorfor fikk du han ikke til å vente?
Du er en tøff lesbe.
Du kunne bundet han fast til en stol.
Du kunne i det minste latt som du fikk veer.
Jeg hadde ikke trengt å late som.
Ti fingre, ti tær.
Ditt klassiske valg tiltaler meg.
- Hva er navnet hennes, mamma? - Alexandra.
Alessandra...
På italiensk er den bokstavelige oversettelsen av "å føde" - dare alla luce -
"å gi til lyset."
Velkommen til lyset.
Stor dag.
Hallo, skatten.
Du er så søt.
Vi er ferdige.
Polen.
Kom snart tilbake. Jeg skal lage mat til dere.
- Pawel, du også? - Chiara venter.
Vil du bli med meg til byen? Vi kan ta med babyen?
FOG CITY DINER KOKEBOK
Jeg må kjøpe en hvit kjole.
Unnskyld meg?
- Kan du gi meg skyss? - Med glede.
Jeg kan vente og ta deg med tilbake.
Takk, men jeg har kjæresten min.
Vent der. Jeg kommer ned.
Så vakker du er.
Det er utrolig å se deg.
Våre planer ble aldri gjennomført.
Så jeg tenkte at jeg ville overraske deg.
Jeg er overrasket.
Hva bringer deg til Positano?
Hva bringer meg til Positano?
Vi kommer for sent.
Et øyeblikk, elskling.
Jeg kommer straks.
Jeg...
Jeg kom på et dårlig tidspunkt.
Vent.
Jeg er lei for at du er såret. Men hva forventet du?
Hva jeg forventet?
Du kom til Bramasole. Du la igjen den lappen.
- Jeg trodde at du... - Et øyeblikk.
For mange måneder siden hadde vi et vakkert forhold.
Og om du tror jeg ville ha mer fra deg etter det, har du rett.
Fordi det ville jeg selvsagt.
Du er en fantastisk kvinne.
Men vi klarte aldri å møtes, selv om vi prøvde.
Og den slags ting må komme naturlig.
Jeg sa det til deg. Venninnen min var der, og hun skulle ha barn...
Det var veldig mange andre ting.
Viktige ting du måtte gjøre.
Og du kunne ikke vente.
Riktig?
Lkke bekymre deg.
Det er ikke noe å angre på.
Angrer du på dette?
Det er en til deg.
Farvel.
Hun er i fontenen!
- Hvem er i fontenen? - Den gale blondinen!
Hva er det som foregår her?
Hun er Sylvia i La Dolce Vita.
Hun er faktisk veldig god.
- Er hun full? - Jeg håper det.
Du vet at i La Dolce Vita går han opp i den og henter henne.
Mastroianni. Han går opp i den og fisker henne ut.
Takk skal du ha.
Synes du jeg var en god Sylvia?
Du var vidunderlig.
Her.
Jeg ser at Zeus har dratt.
Tilbake til Olympos.
Jeg er så lei for det.
Ikke vær det. Jeg har det bra nå.
Beste kur er en fontene og en magnumflaske med champagne.
Virkelig?
Hva synes du?
Vet du hvem jeg elsker aller mest fra alle de filmene?
Cabiria.
Husker du på slutten, da enda en mann hadde forlatt henne på en fryktelig måte,
og hun tror alt er over for henne?
Så ser hun noen barn som leker i gata, lager musikk,
og før hun vet ordet av det så smiler hun igjen.
Det er det Fefè alltid sa:
"Uansett hva som skjer...
behold alltid din barnslige uskyld."
"Det er det aller viktigste."
Hva skjedde? Hvordan gikk det med Marcello?
Jeg vil ikke snakke om det.
Chiara er oppskjørtet. Hun er ute i hagen og snakker med Pawel.
Jeg kan ikke snakke om det nå.
Toskete.
Hva mer kan jeg gjøre?
Jeg vil be deg om din tillatelse til å gifte meg med din datter.
Det er koselig, men det kommer ikke på tale.
Jeg har kommet hit for å be deg om din tillatelse til å ekte din datter.
Jeg vil alltid elske henne, og jeg skal gjøre henne lykkelig.
- Alle unge menn sier dette. - Noen ganger er det sant.
Aldri.
Aldri? Hva med dere to?
Sludder. Halvparten av tiden hater jeg han.
Vil du ikke Chiara skal være lykkelig?
Lykke handler om mange ting.
Det handler ikke kun om ung lidenskap.
Dette varer ikke, Chiara. Når det er over sitter du ikke igjen med noe.
- Han har ikke noe å tilby henne. - Jeg har alt å tilby henne.
Alt.
Vi går.
Vent.
Kan du ikke gi din velsignelse?
Hva om dette er det?
Den ekte. En kjærlighet som varer evig.
- Det du bekriver finnes kun i eventyr. - Det gjør den ikke.
Og hvordan vet du det? Har erfart det personlig?
Jeg lette etter den og jeg fant den ikke.
Men det betyr ikke at den ikke eksisterer.
Akkurat det betyr det. Ingen har noen gang opplevd den.
Jeg gjorde det! Jeg hadde en stor kjærlighet.
Faren din... en stor kjærlighet.
Jeg kommer aldri til å glemme det.
Han er en polsk arbeider.
Han er ingen.
Han har ingen familie.
Det er ikke sant.
Han har meg.
Jeg er familien hans.
Hva tenker du på?
- Hva jeg tenker på? - Si det til meg.
Jeg tror du fikk innvilget ønsket ditt.
Ønsket mitt?
Den dagen vi lette etter slangen din,
og du sa til meg at du ville det skulle være et bryllup her.
Og du sa du ville det skulle være en familie her.
Du har rett.
Jeg fikk innvilget ønsket mitt.
Jeg fikk alt jeg ba om.
Du leter etter den amerikanske forfatteren som bor her. Du har funnet henne.
Om du ikke har noe imot det, jeg vil bare...
Der. Den krabbet på deg.
En marihøne.
Kjenner jeg deg?
Lkke egentlig. Du anmeldte en av bøkene mine en gang.
- Likte jeg den? - Ikke noe særlig.
Ikke bekymre deg. Den er uten tvil den beste dårlige anmeldelsen jeg har fått.
- Du tuller. - Det gjør jeg ikke.
Den hjalp meg å komme videre til min neste bok.
Uansett, jeg har reist rundt i Toscana.
Noen sa at du bodde her oppe, og...
- Jeg er Ed. - Hei.
Jeg er Frances.
Det er bryllup på gang her. Dette er vel ikke ditt bryllup?
Det ville vært uheldig.
De bygget jernbanen over Alpene mellom Wien og Venezia,
før det fantes noe tog som kunne ta turen.
De bygget den uansett.
De visste at en dag ville toget komme.
Hadde jeg ikke tatt de veiene jeg tok, ville livet mitt vært et annet sted, annerledes.
Hva er fire vegger? De er det de rommer.
Huset beskytter drømmeren.
Utenkelige, gode ting kan skje, selv sent i spillet.
Det er sånn en overraskelse.