DVOSTRUKA OBMANA
Dobra večer, g. Neff.
Uranili ste? -Dovoljno je kasno. Idemo.
Doimate se zaokupljeni time. -Dobro sam.
Kako posao s osiguranjem? -Dobro.
Meni ga nisu htjeli prodati. Kažu da nešto nije u redu s mojim srcem.
Ja kažem da je to reuma. -Da?
12. kat.
Uredska bilješka. Walter Neff Bartonu Keyesu, voditelju potraživanja.
Los Angeles, 16. srpnja 1938. g.
Dragi Keyese, vjerujem da ćeš ovo smatrati ispoviješću.
Ne sviđa mi se riječ ispovijest.
Želim ti samo reći nešto što nisi vidio jer ti je bilo pred nosom.
Misliš da si faca kao voditelj, vuk za lažna potraživanja.
Možda jesi, ali pogledajmo Dietrichsonovo potraživanje.
Nesreća i dvostruka odšteta.
Jedno si vrijeme bio dobar, Keyese. Rekao si da nije nesreća. Točno.
Rekao si da nije samoubojstvo. Točno.
Rekao si da je bilo ubojstvo. Točno.
Mislio si da je sve sređeno.
Umotano u papir s ružičastim vrpcama.
Bilo je savršeno. Ali nije, učinio si jednu malu pogrešku.
Kad je trebalo odabrati ubojicu, odabrao si krivoga.
Želiš znati tko je ubio Dietrichsona? Drži čvrsto svoju jeftinu cigaru...
Ja sam ubio Dietrichsona. Ja, Walter Neff, prodavač osiguranja,
star 35 godina, neoženjen, bez vidljivih ožiljaka.
To jest, do nedavno.
Da, ja sam ga ubio.
Ubio sam ga zbog novca i žene.
Nisam dobio novac, niti ženu. Zgodno, zar ne?
Sve je počelo prošlog svibnja. Potkraj svibnja.
Išao sam u Glendale isporučiti policu za mljekarske kamione.
Na putu kući sam se sjetio servisa u blizini šetališta Los Felitz.
Otišao sam onamo. Bila je to jedna od kalifornijsko-španjolskih kuća
popularnih prije 10 ili 15 godina.
Ova je nekoga sigurno stajala oko 30,000 dolara, ako ju je otplatio.
Je li g. Dietrichson kod kuće? -Tko ste vi?
Moje ime je Neff. Walter Neff. -Ako prodajete nešto...
Želim razgovarati s g. Dietrichsonom, ne radi se o pretplati za časopis.
Nije kod kuće. -Kada će doći?
Bit će kod kuće kad stigne, ako vam to pomaže.
Što je, Nettie? Tko je? -Za g. Dietrichsona je.
Ja sam gđa Dietrichson. O čemu se radi?
Dobar dan. Ja sam Walter Neff iz Pacific All-Risk. -Pacific All-što?
Pacific All-Risk osiguravajuća tvrtka. Radi se o polici auto osiguranja.
Pokušavam dobiti vašeg supruga već dva tjedna, ali nikada nije u uredu.
Mogu li vam ja pomoći? -Osiguranje je isteklo 15.
Ne bih volio da razbijete branik ili takvo što dok niste posve pokriveni.
Znam što želite reći. Sunčala sam se. -Nadam se da nije bilo golubova.
Što se tiče polica, ne bih vam želio oduzimati vrijeme...
U redu je. Ako pričekate da se odjenem, odmah ću sići.
Nettie, odvedi g. Neffa u dnevnu sobu.
Gdje je dnevna soba? -Tamo, ali alkohol je zaključan.
Nema problema, uvijek nosim svoje ključeve.
Dnevna je soba još bila zagušljiva od sinoćnjih cigara.
Prozori su bili zatvoreni, sunce je ulazilo, vidjela se prašina u zraku.
Na glasoviru, u finim okvirima, bili su g. Dietrichson i Lola,
njegova kći iz prvoga braka.
Imali su zdjelu sa zlatnim ribicama na stoliću iza sofe.
Iskreno, nisu me zanimale ribice, ugovori ni g. Dietrichson i Lola.
Razmišljao sam o ženski gore i načinu na koji me gledala.
Želio sam je vidjeti opet, izbliza, bez stuba među nama.
Bila sam brza? -Da, gđo Dietrichson.
Nadam se da sam se dobro našminkala. -Savršeno.
Ime vam je Neff? -Da. S dva 'f', kao u Philadelphiji. Ako znate priču.
Kakvu priču? -O Philadelphiji.
Sjednimo i ispričajte mi o osiguranju. Muž mi nikada ništa ne govori.
Za vaša dva auta. La Salle i Plymouth.
Vodimo osiguranje za g. Dietrichsona tri godine. Želimo nastaviti.
Imate krasan lančić oko gležnja.
Kao što sam rekao, ne bismo voljeli da polica istekne.
Dali smo mu 30 dana. Samo toliko smijemo.
Vjerojatno je bio zauzet u Long Beachu na naftnim poljima.
Mogu li ga uhvatiti kod kuće navečer?
Vjerojatno. Ali nikad nije kod kuće prije 20 sati. -To mi odgovara.
Imate li vi veze s Auto klubom? -Ne, iz Pacific All-Riska sam. Zašto?
Netko iz Auto kluba ga pokušava dobiti. Imaju li oni bolje uvjete?
Ako je vaš muž član. -Nije.
Onda bi se morao učlaniti i platiti članarinu za početak.
Nikada ne govorim loše o tuđem poslu. Auto klubje u redu.
Ali ja vam mogu ponuditi jednako dobre uvjete.
Imam vrlo povoljnu policu. Za dvije minute bih je objasnio vašem mužu.
Na primjer, imamo novu mogućnost zadržavanja 50% u slučaju sudara.
Vi ste lukav osiguravatelj. -Radim to već 11 godina.
Dobro vam ide? -Da se živjeti.
Bavite se samo auto osiguranjima ili i drugima?
Svima. Od požara, potresa, krađe, osobne odgovornosti,
grupna osiguranja, industrijska i tako dalje.
Osiguranje u slučaju nezgode? -Naravno, gđo Dietrichson.
Volio bih znati što je ugravirano na tom lančiću.
Samo moje ime. -A to je?
Phyllis. -Phyllis? Mislim da mi se sviđa.
Ali niste sigurni. -Morao bih malo razmisliti.
Dođite sutra oko 20:30. Tada će biti kod kuće.
Tko? -Moj muž. Željeli ste razgovarati s njim?
Jesam. Ali promijenio sam mišljenje. Ako me razumijete.
U ovoj državi imamo ograničenje brzine. 72 km/h.
Koliko sam brzo išao, pozornice? -Oko 145 km/h.
Siđite s motocikla i napišite kaznu. -Ovaj put ću vas samo upozoriti.
Što ako ne bude dovoljno? -Morat ću vas provući kroz šake.
Ako se rasplačem i stavim glavu na vaše rame?
Pokušajte je staviti na rame mog muža. -To je to.
Vidimo se u 20:30 sutra. -Tako sam predložila.
I vi ćete biti ovdje? -Vjerojatno. Obično jesam.
Ista stolica, parfem i lančić? -Pitam se znam li što mislite.
Ja se pitam pitate li se vi.
Bilo je vruće poslijepodne i još se sjećam mirisa cvijeća uz ulicu.
Kako sam mogao znati da ubojstvo katkada miriše kao cvijeće?
Možda bi ti znao, Keyese, čim bi spomenula osiguranje od nezgode.
Ali ja nisam. Osjećao sam se sjajno.
Pošao sam u ured provjeriti poštu.
Onaj dan kad si radio na slučaju vozača kamiona iz lngelewooda.
Sjećaš se, Keyese?
G. Keyes vas želi vidjeti. Viče cijelo poslijepodne.
Je li ljut ili samo blebeće? Spremite mi ovo.
Zdravo, Waltere. -Zdravo, George.
Hajde, Gorlopise. Nikoga nećeš tim zavarati. U nevolji si i znaš to.
To vi kažete. Samo želim svoj novac. -Dobit ćeš samo policiju.
Zdravo, Waltere. Ovo je Sam Gorlopis iz lnglewooda.
Poznajem g. Gorlopisa. Napisao sam mu policu za kamion. Kako ste?
Nisam dobro. Kamion mi je izgorio. -Da. Slušaj, Gorlopise.
Svaki mjesec stotine potraživanja dođe na ovaj stol.
Neka su lažna i ja znam koja.
Kako znam? Jer mi mali čovječuljak kaže. -Kakav mali čovječuljak?
Mali čovječuljak ovdje. Svaki put kad lažnjak naiđe, zaveže mi želudac.
Ne mogu jesti. Tvoje je takvo. Zato sam znao da je lažno potraživanje.
Poslao sam auto za vuču u tvoju garažu i izvukli su tvoj izgorjeli kamion.
Našli su lijepu hrpicu strugotina.
Kakvih strugotina? -Onih koje si zalio kerozinom i zapalio.
Ja sam samo siroti čovjek. Možda sam pogriješio.
Može se to i tako reći. -Nije mi dobro, g. Keyes.
Potpiši ovo i bit će ti dobro. -Što da potpišem?
Da se odričeš potraživanja. -Ovdje?
Sada si opet pošten čovjek. Zbogom, Gorlopise.
Ali više nemam kamion. 260 dolara je kod mene mnogo.
Što je? Ne znaš otvoriti vrata?
Stavi ruku na kvaku, okreni na lijevo i povuci prema sebi.
Tako treba. -Hvala, g. Keyes.
Kakav je to način? Jesmo li mi osiguravajuća tvrtka ili amateri
kada ovakvima izdajemo police? -Nisam ja odgovoran za ovo.
Stavio sam napomenu na njegov spis da ga se detaljno istraži.
Znam da jesi, Waltere. Ne prigovaram tebi. Stvar je u tvrtci i kako se radi.
Ili ne radi. Kako će napisati sve samo da prodaju.
A ja sam do vrata zatrpan lažnim potraživanjima
kako ne bismo bacili više novca kroz prozor nego što ga uđe kroz vrata.
Okreni ploču, da čujemo drugu stranu.
Dosta mi je popravljanja pogrešaka hrpe slatkorječivih prodavača,
dovoljno glupih da prodaju osiguranje tipu koji spava s četiri čegrtuše.
Već sam 26 godina u ovome i... -Uživaš u svakom trenutku.
Voliš to, ali se previše brineš. Ti i tvoj čovječuljak.
Toliko si savjestan da ćeš se izludjeti.
Ne bi rekao niti da je danas utorak bez da pogledaš u kalendar.
Onda bi provjerio je li to kalendar od ove ili prošle godine.
Zatim bi provjerio tko ga je tiskao i jesu li provjerili podatke.
Dosta. Odlazi dok nisam bacio stol na tebe.
I ja tebe volim.
I zbilja jesam, stari jarče. Uvijek vičeš i ljut si na sve.
Ali mene nisi prevario svojom pjesmom i plesom. Niti na trenutak.
Uvijek sam znao da ispod pepela na prsluku imaš srce kao kuća.
U uredu me čekala poruka gđe Dietrichson o obnovi police.
Nije željela da dođem sutradan. Već u četvrtak u 15:30.
Čekalo me mnogo posla za četvrtak popodne,
uključujući odlazak u Santa Monicu vezan uz unosno grupno osiguranje.
Ali razmišljao sam o Phyllis Dietrichson
i lančiću koji joj se urezao u nogu.
Zdravo, g. Neff. Hoćete li ući? -Razmišljao sam o tome.
Nadam se da vam nije smetalo što sam promijenila dogovor.
Sinoć mi nije odgovaralo. -U redu je. Bavio sam se svojom kolekcijom maraka.
Pripravila sam ledeni čaj. Želite li čašu?
Može. Osim ako imate pivo. -Možda. Nikad ne znam što je u hladnjaku.
Nettie!
Razgovarala sam s mužem vezano uz obnove polica. -Jeste li?
Obnovit će ih kod vas. Mislila sam da će biti danas ovdje.
Ali nije? -Ne.
Strašno.
Nettie!
Zaboravila sam. Danas sluškinja ima slobodno.
Zaboravite pivo. Ledeni čaj će biti dobar. -Limun? Šećer?
Spravite ga na svoj način.
Kad već sluškinja ima slobodno, možda vam mogu kako pomoći.
Možda usisati? -Originalno.
Prodavao sam usisivače. Nema neke zarade, ali naučiš mnogo o životu.
Nisam ni mislila da se to može naučiti na dopisnom tečaju.
Gdje ste se naviknuli piti čaj? Jeste li Engleskinja?
Ne, iz Kalifornije sam. Rođena sam u Los Angelesu.
Kažu da su svi ljudi iz Kalifornije porijeklom iz lowe.
G. Neff... -Zovite me Walter.
Walter. -Da.
Waltere, kolika vam je zarada na tim osiguranjima?
20%. Zašto? -Možda bih vam mogla osigurati dodatni posao.
To je uvijek dobrodošlo. -Razmišljala sam o mužu na tim naftnim poljima.
To je vrlo opasno. -Nije za rukovoditelja.
On ne sjedi samo za stolom. Dolje je s ekipom za bušenje.
Brinem se. -Mislite da bi platforma mogla pasti na njega?
Molim vas, ne govorite to. -Ali o tome se radi.
Neki dan je puklo željezno uže i pogodilo poslovođu.
U bolnici je sa slomljenom kralježnicom. -To je loše.
Uznemirim se kad razmišljam o tome. Što da se takvo što dogodi mome mužu?
Moguće je.
Zar ne mislite da bi trebao imati osiguranje u slučaju nezgode?
Kakvo osiguranje bi mogao imati?
Dovoljno da pokrije liječnike i bolnički račun.
Uz premiju od 125 dolara tjedno, ugovorena svota je 50,000 dolara.
Ugovorena svota? Što je to? -U slučaju da pogine.
Možda to nisam trebao reći.
Vjerojatno morate misliti na sve u svom poslu.
Vaš muž bi razumio. Mogu mu prodati policu na osnovi zaštite od nezgode.
Zašto ne bih razgovarao s njim o tome?
Možete pokušati, ali tvrdoglav je. -Svi su tvrdoglavi na početku.
Mnogo toga mu je na umu.
Ne želi slušati ništa osim bejzbola na radiju.
Katkada sjedimo ovdje cijelu večer i ne progovorimo ni riječ.
Zvuči dosadno. -Samo sjedim i pletem.
Zato ste se vjenčali? -Možda mi se sviđa kako palčevima drži vunu.
Možda kad mu se palčevi umore... Ali sa mnom ne biste pleli.
Ne bih? -Sigurno ne biste.
Pitam se bi li ovo bilo bolje s malo ruma.
Nešto bih vas pitala, Waltere.
Mogu li ja ugovoriti policu u slučaju nezgode, a da njega ne davim time?
Molim? -I vama bi bilo lakše. Ne biste morali razgovarati s njim.
Imam džeparac. Mogu platiti i on ne mora ništa znati o tome.
Zašto ne bi znao? -Ne želi osiguranje u slučaju nezgode. Praznovjeran je.
Mnogi su. -Kada bi to bilo moguće, sve brige bi nestale.
Vidite što želim reći, Waltere? -Naravno. Imam dobar vid.
Želite da ima policu, a da on ne zna za nju.
To znači da osiguravajuća tvrtka ne zna da on ne zna. To je zamisao?
Nešto nije u redu? -Ne, mislim da je to krasno.
Ako jedne mračne noći platforma padne na njega... -Kakva platforma?
Ali katkada ne može sama. Treba joj pomoć.
Ne znam o čemu govorite. -Ne mora biti platforma.
Može ga pregaziti auto ili može pasti s prozora.
Bilo što da dospije u mrtvačnicu. -Jeste li ludi?
Ne toliko lud. Zbogom, gđo Dietrichson. -Što je?
Slušaj, mala, to ti ne može proći.
Želiš ga srediti? -To što govorite je strašno.
Što misliš, tko sam ja?
Tip koji dođe zgodnoj dami na vrata i kaže,
'Dobar dan. Prodajem osiguranje u slučaju nezgode za muževe.
Je li vam ga dosta? Želite ga pretvoriti u gotovinu?
Samo se osmjehnite i pomoći ću vam.' Misliš da sam budala?
Mislim da ste pokvareni.
Ja mislim da si ti sjajna. Sve dok nisam tvoj muž.
Gubite se. -Naravno da idem. I to brzo.
Sve sam joj rekao ravno u oči.
Nije me zavarala ni na tren, ne taj put.
Znao sam da se igram s vatrom i da se moram maknuti dok me ne opeče.
Stao sam i kupio pivo koje sam želio cijelo vrijeme.
Ali sada sam ga još više želio,
da se riješim kiselog okusa čaja i svega što je išlo uz to.
Nisam se želio vratiti u ured pa sam svratio u kuglanu.
Odigrao sam par bacanja kako bih razmišljao o nečem drugom.
Nisam bio gladan i nije mi se dalo ići na predstavu.
Zato sam se odvezao kući, spremio auto i otišao u stan.
Počelo je kišiti. Gledao sam kako se mrači i nisam ni upalio svjetlo.
Ni to nije pomoglo. Još sam bio nervozan i razmišljao o onoj vatri.
Tada sam shvatio da nisam ništa prekinuo. Da je mamac bio prejak.
Da nije gotovo među nama. To je bio tek početak.
U 20 sati čulo se zvono. Znao sam bez razmišljanja tko je.
Kao da je to najprirodnija stvar na svijetu.
Zdravo. Zaboravili ste šešir. -Jesam li?
Ne želite da ga unesem? -Naravno. Stavite ga na stolicu.
Kako ste znali gdje živim? -U imeniku ste.
Kiši. -Svucite kaput i sjednite.
Muž vam nije kod kuće? -U Long Beachu je. Buše novi izvor.
Javio je da će doći kasno. Oko 21:30.
Vrijeme je da kažete kako vam je drago što me vidite.
Znao sam da nećete ostati na tome. -Na čemu?
Na onome od popodne.
Sigurno sam rekla nešto zbog čega ste dobili krivi dojam.
Ne smijete tako o meni misliti.
U redu. -Nije, ako mi ne vjerujete.
Što želite od mene?
Želim da budete dobri prema meni. Kao kad ste prvi put došli u kuću.
Ne može biti tako. Nešto se dogodilo. -Znam. Dogodilo se nama.
Osjećam kao da me promatra. Ne zato što mu je stalo. Više nije.
Drži me na tako kratkoj uzici da ne mogu disati.
Zar nije u Long Beachu? Opustite se.
Možda nisam trebala doći. -Možda niste.
Želite da odem? -Ako to želite.
Odmah? -Naravno.
Lud sam za tobom, mala. -I ja za tobom, Waltere.
Kako se zove miris u tvojoj kosi? -Ne znam. Kupila sam ga u Ensanadi.
Trebali bismo popiti ružičasto vino koje ide uz to. Ono koje se pjeni.
A ja imam samo burbon. -Burbon je u redu.
Uzmi čaše.
Želiš sodu? -Običnu vodu.
Prije šest mjeseci tip se poskliznuo na sapun u kadi i utopio.
Ali imao je osiguranje od nezgode.
Napravili su obdukciju i ona se nije izvukla. -Tko?
Njegova žena.
Jedan tipje bio ustrijeljen.
Žena je rekla da je čistio pištolj i trbuh mu se našao na putu.
Dobila je tri do 10 g. u Tehachapiju. -Možda joj je vrijedilo.
Odnesi ovo u dnevnu sobu.
Lijepo je ovdje. Tko se brine za stan?
Jedna crnkinja dolazi nekoliko puta na tjedan.
Sam si spremaš doručak? -Tu i tamo iscijedim grejp.
Ostalo jedem u restoranu. -Zvuči sjajno.
Uz tebe su samo neznanci. Ne poznaješ ih i ne mrziš ih.
Ne moraš sjediti s njim za stolom
i svako jutro se smješkati njemu i onoj njegovoj kćeri.
Kojoj kćeri? Misliš na onu djevojčicu na klaviru?
Lola. Živi s nama. Više cijeni nju nego mene.
Jesi li razmišljala o razvodu? -Ne bi mi dao razvod.
Jer bi ga previše stajalo. -Nema novca otkad je ušao u posao s naftom.
Ali imao je kad ste se vjenčali? -Da. A ja sam željela dom.
Zašto ne? Ali to nije jedini razlog.
Bila sam bolničarka njegove žene. Dugo je bila bolesna.
Kad je umrla, bio je slomljen. Sažalila sam se nad njime.
A sad ga mrziš. -Da. Zloban je prema meni.
Svaki put kad kupim haljinu ili cipele, viče na mene.
Ne pušta me nikamo. Drži me zatvorenu. Uvijek je bio zao prema meni.
Čak je i životno osiguranje prepisao na svoju kćer. Onu Lolu.
Ništa za tebe? -Ništa. Upravo mu toliko vrijedim.
Zato ležiš u mraku, slušaš ga kako hrče i padaju ti na um ideje.
Ne želim ga ubiti. Nikada to nisam željela.
Čak ni kad se napije i ošamari me.
Ali katkada poželiš da je mrtav. -Možda.
Poželiš da se dogodi nesreća, a ti imaš policu na 50,000 dolara?
Možda i to.
Neku večer smo se vozili kući sa zabave. Opetje bio pijan.
Kada smo ušli u garažu, samo je sjedio s glavom na volanu, a motor je radio.
Pomislila sam kako bi bilo da ga nisam ugasila.
Da sam samo zatvorila vrata i ostavila ga tamo.
Reći ću ti kako bi bilo.
Da imaš policu za nesreće i pokušaš foru s ugljičnim monoksidom.
Imamo tipa u uredu koji se zove Keyes. Za njega bi to bila prava poslastica.
Za tri bi minute znao da nije bila nesreća.
Za deset minuta bi bila pod svjetlima. Za pola sata bi potpisala priznanje.
Ali nisam to učinila i neću. -Nećeš ako je osiguravajuća tvrtka u igri.
Znaju više trikova od majmuna u cirkusu.
Ako je smrt u pitanju, nemaš šanse. Sigurno će te objesiti.
A ja ne želim da te objese, mala.
Prestani o tome razmišljati.
Samo smo sjedili. Počela je nježno plakati kao kiša na prozoru.
Nismo ništa govorili.
Možda je ona prestala razmišljati o tome, ali ja nisam.
Nisam mogao, jer je bilo povezano s nečim o čemu sam razmišljao godinama.
Dugo prije nego sam upoznao Phyllis Dietrichson.
Znaš kako je to, Keyese.
U ovom poslu ne možeš spavati jer razmišljaš kako će te prevariti.
Kao tip za ruletom koji promatra igrače da ne prevare kuću.
Zatim jednu večer razmišljaš kako bi ti prevario kuću. Lukavo.
Jer je rulet u tvojim rukama. Znaš mu svaki dio u dušu.
Trebaš samo plan, nekoga tko će položiti ulog.
Odjednom zvono zazvoni i cijeli plan je s tobom u sobi.
Ne pokušavam se opravdati. Borio sam se, ali ne dovoljno.
U pitanju je bilo 50,000 dolara, ali i život muškarca.
Koji mi nije učinio ništa nažao.
Osim što je imao ženu do koje mu nije bilo stalo.
A meni jest.
Hoćeš li me nazvati? Waltere?
Mrzim ga. Gadi mi se vratiti mu se. Vjeruješ mi? -Naravno.
Ne mogu više. Neka me objese. -Neće te objesiti.
Bolje nego nastaviti ovako.
Neće te objesiti jer ću ti pomoći. -Znaš li što govoriš? -Naravno.
Učinit ćemo to kako treba. Znam kako to treba učiniti.
Waltere, boli me. -Neće biti pogreške.
Ništa neuredno, nikakva slabost. Mora biti savršeno.
Nazovi me sutra. Ali ne iz kuće, iz govornice.
I pazi što radiš svaki trenutak. Ovo mora biti savršeno.
Do kraja. -Do kraja.
To je bilo to, Keyese.
Stroj se pokrenuo i ništa ga nije moglo zaustaviti.
Prvo smo mu morali napraviti policu u slučaju nezgode.
Znao sam da je neće kupiti, ali samo sam trebao potpis na prijavi.
Morao je potpisati, bez da zna što potpisuje.
Trebao sam još jednog svjedoka koji je čuo da sam mu ponudio osiguranje.
Pokušao sam razmišljati kao ti.
Želio sam imati odgovore na pitanja koja ćeš postaviti kad umre.
Nekoliko večeri kasnije sam otišao u kuću.
Sve je bilo u redu,
ali mi se nije sviđao svjedok kojega je Phyllis dovela.
Bila je to Dietrichsonova kći, Lola.
Neugodno mi je bilo sjediti tamo i igrati igricu
kao da se ništa neće dogoditi.
Vjerojatno znate, budući da niste zaposlenik,
niste pokriveni državnim osiguranjem.
Možete se zaštititi samo osobnom policom.
Znam. Još ćete mi reći da trebam osiguranje od potresa, munje, tuče?
Da kupimo sva osiguranja koja imaju, ostali bismo bez novca.
Bez novca smo jer ti kupiš pet šešira iz hira.
Tko treba šešir u Kaliforniji?
Osiguranje od nezgode najjeftinije je koje možete kupiti.
Možda neki drugi put. Imao sam težak dan.
Kako hoćete. -Riješimo samo osiguranje auta večeras.
Naravno. Za to se trebate samo potpisati na obnovljenom ugovoru.
Možemo prestati igrati? Dosadno mi je. -Imaš pametnijeg posla? -Imam.
Oče, mogu li sada ići? -Kamo? S kim?
S Anne. Idemo se rolati. -Kojom Anne? -Anne Matthews.
Nije opet onaj Nino Zachette? -Bolje da nije.
Ako te opet ulovim... -Anne Matthews je, rekla sam ti.
Rekla sam ti i da se idemo rolati.
Srest ćemo se na uglu ulice Vermont i ulice Franklin.
Sjeverozapadnom, ako te zanima. Već kasnim.
Nadam se da je sve jasno.
Laku noć, oče. Laku noć, Phyllis. -Laku noć, gđice Dietrichson.
Oprostite, laku noć, gospodine... -Neff. -Laku noć, g. Neff.
Veliki je borac za svoju težinu.
Potpišite ovo, g. Dietrichson. -Što?
Prijavu za obnovu police. Da budete osigurani dok se nova polica ne izda.
Kad će to biti? -Za tjedan dana.
Samo da sam pokriven kad idem na jug. -U San Francisco? -U Palo Alto.
Išao je na Stanford. Ide na godišnjice mature svake godine.
Što je loše u tome? Zar se ne mogu zabaviti barem jednom na godinu?
Stanford ima sjajnu nogometnu momčad. Jeste li i vi igrali, g. Dietrichson?
Lijevog braniča. Skoro sam upao u prvu momčad.
Gdje da potpišem? -Na zadnju liniju.
Oba primjerka. -Dva puta?
Da. Jedan je za agenta. Trebam ga za spise.
Spisi. Preslike.
Hvala, g. Dietrichson. Ne brinite se za ček, mogu svratiti do vašeg ureda.
Koliko ćete mi uzeti? -147,50 $.
Dovoljno je osiguranja za jednu večer. -I previše.
Donesi mi sodu kada pođeš gore.
Laku noć, g. Neff. -Laku noć, g. Dietrichson.
Mislim da ste ostavili šešir u hodniku.
Laku noć, g. Neff.
Je li u redu, Waltere? -Da. -Potpisao je? -Naravno. Vidjela si.
Kada odlazi u Palo Alto? -Krajem mjeseca.
Autom? -Uvijek ide autom.
Ne ovaj put. Nagovorit ćeš ga da ide vlakom. -Zašto?
Jer je sve spremno za vlak.
U svakoj polici je klauzula koja se naziva dvostruka odšteta.
Osiguravajuće tvrtke to stavljaju kako bi pridobile klijente.
To znači da isplaćuju dvostruko za neke nezgode.
One koje se rijetko događaju.
Kad bi netko poginuo u vlaku, platili bi 100,000, umjesto 50,000 dolara.
Razumijem. -Idemo na najvišu svotu. Zato mora ići vlakom.
Ići će vlakom. Baš kao što si htio. Do kraja.
Zdravo, g. Neff. Ja sam.
Nešto nije u redu? -Čekala sam vas.
Mene? Zašto? -Da me povezete, ako idete u mom pravcu.
U kojem pravcu? -Nizbrdo. U Vermont.
Naravno. Na uglu ulica Vermont i Franklin, sjeveroistočni dio?
Sa zadovoljstvom, gđice Dietrichson.
Idete se rolati? Volite to? -Mogu i bez toga.
A večeras ćete bez toga? -Da.
Vrlo mi je teško kod kuće.
Otac me ne razumije, a Phyllis me mrzi.
Zvuči teško. -Zato katkada moram lagati.
Ne idete na ugao Vermonta i Franklin? -Idem, ali ne s Anne Matthews.
Već s Ninom Zachettejem. Nećete me odati? -Razmislit ću.
Nino nije onakav kakvim ga moj otac držao. Samo nije imao sreće.
Pripremao se za medicinu na U. S. C.-u i radio noću kao vratar u kazalištu.
Zaostao je s ispitima i pao. Zatim je ostao bez posla zbog dugog jezika.
Baš je užarena glava. -To ga može skupo koštati.
Otac misli da nitko nije dovoljno dobar za mene,
osim možda vlasnika tvrtke Standard Oil.
Voljela bih da me shvati. Neću se odreći Nina.
Sve će se srediti, gđice Dietrichson. -Vjerojatno jednoga dana.
Stigli smo.
Nino? Ovamo, Nino.
Ovo je g. Neff, Nino.
Zdravo, Nino. -Zovite me Zachette.
Molim te. G. Neff me povezao od kuće. Rekla sam mu sve o nama. -Zašto?
Ne moramo se brinuti za g. Neffa. -Ne brinem se.
Samo nemoj toliko oglašavati. -Što ti je? On je prijatelj.
Nemam prijatelje. Da ih imam, sam bi ih birao. Hajde.
Trebala je prijevoz i povezao sam je. Oko čega se uzbuđuješ?
Odluči se, Lola. Ideš ili ne? -Naravno da idem.
Ne obazirite se na njega. Hvala za prijevoz. Ljubazno od vas.
Nino!
Bila je draga djevojka. Možda je i on bio bolji nego se činilo.
Ali tada mi je bilo teško razmišljati o njima.
S tom aktovkom iza moje glave u kojoj je bio potpis njezinog oca.
I ono što je taj potpis značio. Značio je da je mrtav.
Bilo je samo pitanje vremena. I to ne mnogo vremena.
Znaš onaj dućan u Los Felizu?
Tamo smo se Phyllis i ja sastajali.
Većinu plana sam imao u glavi, ali morali smo dogovoriti potankosti.
Ona ih je sve morala znati naizust kad dođe vrijeme.
Morali smo biti oprezni. Nitko nas nije smio vidjeti zajedno.
Nismo smjeli razgovarati niti telefonom.
Barem ne iz njezine kuće ili mog ureda.
Svako jutro oko 11 je trebala biti u dućanu i kupovati.
Tako sam bilo koji dan mogao naletjeti na nju.
Kao slučajno, namjerno.
Waltere, želim... -Ne tako glasno.
Htjela sam razgovarati s tobom još od jučer. -Ja ću prvi.
Sve je sređeno. Polica je prošla. Imam je u džepu.
Imam i njegov ček.
Vidio sam se njim na naftnim poljima. Mislio je da plaća auto osiguranje.
Ček je naslovljen samo na tvrtku, pa može biti za bilo što.
Ali ti moraš poslati ček za auto osiguranje.
Bit će u redu, jer je jedan auto na tvoje ime. Otvori torbu.
Možeš li ući u sef? -Da, oboje imamo ključeve.
Dobro. Ali nemoj još tamo staviti policu. Reći ću ti kada.
Upamti. Nikad je nisi vidjela niti dodirnula. Razumiješ?
Nisam glupa. -Kad odlazi na vlak?
O tome se radi. Ne ide. -Što?
To sam ti pokušala reći. Putje odgođen. -Što se dogodilo?
Gospodine, možete li mi dodati onaj paket dječje hrane? Onaj gore.
Ne znam zašto uvijek stave ono što trebam na najvišu policu.
Nastavi, slušam te. -Pao je na bušotini. Slomio je nogu, ima gips.
Slomio je nogu? -Što ćemo sada?
Ništa. Samo ćemo čekati. -Što?
Dok ne ode na vlak. Rekao sam ti da to mora biti vlak.
Ne možemo čekati. Ne mogu više ovako.
Nećemo zgrabiti čekić i obaviti to na brzinu samo da se toga riješimo.
Postoje drugi načini. -Ali nećemo to učiniti na drugi način.
Ali ne možemo odustati. Što će biti ako sazna za policu od nesreće?
Mnogo toga. Ali neće nas smaknuti. -Nemoj to govoriti.
Nemojmo izgubiti glavu. -Ne gubimo glavu, već živce.
Oprostite.
Moramo to učiniti kako treba. -Čekanje me ubija.
I mene, ali moramo čekati.
Možda, ali teško mi je bez tebe. Kao da je zid među nama.
Pođi. Mislim na tebe svakog trenutka.
Nakon toga je nisam vidio cijeli tjedan.
Pokušao sam ne misliti na nju i cijelu tu stvar.
Pomislio sam da se sudbina potrudila kako bi me izvukla iz ovoga.
Tada je došao 15. Iipnja. Možda se sjećaš tog datuma, Keyese.
Došao si u moj ured oko 15 sati.
Zdravo, Keyese. -Bio sam kod Nortona u uredu.
Gotovi su polugodišnji izvještaji. Najbolji si.
Dva puta zaredom. Čestitam. -Hvala. Želiš jeftino piće?
A ti 50 dolara manju plaću? -Da se smijem sada ili kad postane smiješno?
Ozbiljan sam. Razgovarao sam s Nortonom.
Previše toga završi na mom stolu. To je previše za moje živce.
Pola noći ne mogu zaspati. Trebam asistenta, to bi mogao biti ti.
Ja? Zašto? -Jer imam ludi osjećaj da bi mogao biti dobar u tom poslu.
To je ludo. Ja sam prodavač. -Da. Igrač, slatkorječiv i prepreden.
Predobar si za prodavača. -Nitko nije predobar za prodavača.
Glupost. Vi samo zvonite na vrata i blebećete gluposti.
Tebe muči smanjenje plaće za 50 dolara? -Svakoga bi.
Za posao o kojem ti govorim trebaš biti pametan i pošten.
Treba više hrabrosti nego što je ima 50 prodavača.
Najbolji posao u branši. -Radi se u uredu. Ne želim biti prikovan za stol.
Uredski posao? Samo to vidiš?
Samo stolicu na kojoj ćeš sjediti od devet do pet?
Samo hrpa papira koju premećeš,
pet oštrih olovaka i notes za izračune i možda malo šaranja?
Ja ne gledam tako na to.
Za mene je onaj tko radi na potraživanjima kirurg,
stol mu je stol za operacije, a olovke su skalpeli i pilice.
Ti papiri nisu samo obrasci, statistike i potraživanja.
Živi su, puni drame, iskrivljenih nada i pokvarenih snova.
Onaj koji radi na potraživanjima je liječnik, pas tragač i...
Tko? U redu. Pričekajte trenutak.
Onaj koji radi na potraživanjima je liječnik, pas tragač, policajac,
sudac, porota i ispovjednik, sve u jednome.
A ti kažeš da nisi zainteresiran. Ne želiš raditi s mozgom.
Želiš samo staviti prst na zvono. Za nekoliko dolara više na tjedan.
Neka dama te treba.
Walter Neff pri telefonu. -Morala sam te nazvati, hitno je. Jesi li s nekim?
Da. Mogu li te kasnije nazvati, Margie? -Ne, imam samo trenutak.
Večeras ide na vlak. Slušaš li me? Waltere? -Slušam te, Margie.
Požuri se. -Na štakama je. Liječnik je rekao da može ići ako će paziti.
To je sjajno. Baš kao što si htio, na vlaku.
Još je bolje jer ima štake. -Da. To je mnogo bolje.
Pričekaj malo. Keyese, da dođem kasnije do tvog ureda?
Pričekat ću. Ali reci joj da skrati.
Nastavi. -Ide na vlak koji kreće u 10:15 iz Glendalea. Ja ga vozim.
U onoj mračnoj ulici? Znak je tri puta zvuk trube. Još nešto?
Ne. Koju boju si izabrala? -Mornarsku plavu. Gips mu je na lijevoj nozi.
To mi odgovara. -To je to.
Tresem se kao list, ali oboje idemo do kraja.
Volim te. Zdravo.
Oprosti. -Što je? Ženske te opet naganjaju? lli još uvijek?
Ili me se ne tiče? -To je bila stranka... -Margie.
Kladim se da pije iz boce. Zašto se ne smiriš i oženiš? -A ti?
Umalo jesam jednom. Bilo je to davno. -Moram obaviti poslovni razgovor.
Čak smo izabrali crkvu. Imala je bijelu satensku haljinu s volanima.
Krenuo sam joj kupiti prsten. I onda se čovječuljak u meni počeo javljati.
I zato si je krenuo istraživati. -Da. I kakve su stvari izašle.
Bojala je kosu od 16. godine.
S majčine strane je imala manično depresivnog rođaka.
Već je imala jednog muža, profesionalnog igrača bilijara.
A njezin brat... -Shvatio sam. Bila je ološ iz obitelji ološa.
Dobro. Što da kažem Nortonu o poslu za koji sam te predložio?
Mislim da ga ne želim. Ali, hvala. -Pošteno.
Ali znaj ovo, izbrao sam te. Ne zato što mislim da si jako pametan,
nego zato što mislim da si malo manje glup od ostalih.
Čini se da nisam imao pravo. Nisi pametniji, samo si malo viši.
Da, Keyese. Sudbina o kojoj sam govorio dosad me zavlačila.
Sada je ubacila u petu. Nije više bilo vremena za razmišljanje.
Htio sam imati alibi do zadnjeg mogućeg trenutka.
Ostavio sam svoju knjigu s cijenama na stolu kao da sam je zaboravio.
To je bio dio mog alibija.
Od tada sam morao pratiti satnicu. Korak po korak.
Došao sam kući oko 19 sati i otišao ravno u garažu.
I to je bilo za moj alibi.
Zdravo, g. Neff. -Zdravo, Charlie. Možeš oprati krntiju?
Koliko vam je hitno? lmam ih nekoliko prije vašega.
Kad stigneš. Večeras neću izlaziti. -U redu.
Iz stana sam nazvao Loua Schwartza, prodavača s kojim sam dijelio ured.
Živi u Westwoodu, pa se taj poziv plaća i bit će zabilježen.
Rekao sam mu da sam zaboravio knjigu s cijenama,
a trebam podatke za izračun ugovora o javnoj odgovornosti.
Odjenuo sam mornarski plavo odijelo kakvo će odjenuti Dietrichson.
Lou Schwartz me nazvao natrag i dao mi mnoge brojke.
U džep sam spremio ručnik i maramice kako bih mogao napraviti lažni gips.
Zatim sam gurnuo karticu u telefon kako bi ispala ako netko nazove.
Tako bih znao ako je netko zvao dok me nije bilo.
Zatim sam isto učinio s zvonom na vratima u slučaju da netko dođe.
Otišao sam iz stana pomoćnim stubama. Nitko me nije vidio.
Hodao sam od stana do Dietrichsonove kuće.
Nisam htio ići autobusom da se netko ne bi sjetio da me vidio.
Bio sam oprezan.
Opet sam osjetio miris cvijeća, ali je bio jači jer je bila noć.
Tiho sam otvorio vrata garaže.
Parkirala je sedan baš kao što sam joj rekao.
Mislio sam da je tako sigurnije, ako uđe u auto prije nego ga ona izveze.
Ušao sam straga. Legao sam i čekao.
Razmišljao sam o mračnoj uličici gdje sam to trebao učiniti.
I o tri zvuka trube koji su trebali biti signal.
10 minuta nakon toga su sišli.
Jesi li dobro? -Dobro sam.
Brzo ću izvesti auto.
Polako. Imamo dovoljno vremena. -Da.
Sjeti se što je liječnik rekao. Ako ne budeš pazio, noga će ti se skratiti.
Pa što? Slomit ću drugu i bit će iste.
Drago ti je što ćeš se maknuti od mene?
Samo na četiri dana. Vraćam se najkasnije u ponedjeljak.
Ovo nije prava ulica. Zašto si skrenula?
Zašto to činiš?
Zašto trubiš?
Pobrini se za nosača i konduktera. -Ne brini se.
Drži ih podalje od mene. Reci im da ne želim pomoć.
Ne brini se, Waltere. -Kreni čim vlak ode.
Kada dođeš do rafinerije, skreni na zemljani put.
Odatle je točno 1,300 m do smetlišta kraj pruge. Sjećaš se?
Svega se sjećam.
Nemoj voziti prebrzo. Ne želiš da te policija zaustavi s njim u autu.
Prošli smo sve to toliko puta. -Kada skreneš s ceste, ugasi svjetla.
Bit ću straga. Iskočit ću najbliže što mogu.
Pusti da vlak prođe i tada dva puta upali svjetla.
Vlak za San Francisco? -Vagon devet, odjeljak 11. Samo moj muž.
Vagon devet, odjeljak 11. Ovuda.
Hvala. Moj muž ne želi da mu se pomaže. -Ovo je osmi vagon.
Vagon devet, odjeljak 11. Hvala.
Evo ti karta. Pazi na nogu. -I ti pazi kako voziš kući.
Nedostajat ćeš mi, dragi.
Odjeljak 11, gospodine.
Krećemo. -Zdravo, dragi.
Sretno, dragi.
Hoćete li odmah pripremiti moj ležaj? -Da, gospodine.
Idem u zadnji vagon zapaliti cigaretu. -Ovuda, gospodine.
Želite stolicu? -Ne, hvala. Radije ću stajati.
Idete daleko? -U Palo Alto.
Ime mi je Jackson. Idem sve do Medforda u Oregonu.
Imao sam jednom slomljenu ruku. Taj gips strašno svrbi.
Mislio sam da ću poludjeti od mojega. Palo Alto je lijep gradić.
Išli ste na Stanford? -Da.
Kladim se da ste nešto zaboravili. Ja uvijek nešto zaboravim.
Kutiju cigareta. Vjerojatno sam je ostavio u kaputu u svom odjeljku.
Želite si smotati cigaretu gospodine... -Dietrichson.
Ne, hvala. Više volim cigare.
Možda bi nosač mogao... -Mogu vam ja otići po cigare.
Rado ću to učiniti. -Ako vam nije teško.
Deveti vagon, odjeljak 11. -Deveti vagon, odjeljak 11. Sa zadovoljstvom.
Moramo biti brzi. Uzmi njegov šešir. Pokupi štake s tračnica.
To je to.
U redu. Idemo.
Na povratku smo još jednom prošli što mora učiniti na ispitivanju,
ako će ga biti. I s osiguranjem kada to dođe na red.
Bojao sam se da će se slomiti sada kad smo to učinili,
ali bila je savršena. Mirna. Nije plakala, niti trepnula okom.
Ostavila me ulicu dalje od moje zgrade.
Što je, Waltere? Nećeš me poljubiti?
Otišli smo do kraja.
Volim te, Waltere. -I ja tebe.
Bilo je 23.:02 kad sam se popeo stubama.
Opet me nitko nije vidio. U stanu sam provjerio zvona.
Kartice se nisu pomaknule. Nitko nije zvao niti dolazio.
Zatim sam se opet preodjenuo. Trebao sam učiniti još jednu stvar.
Morao sam otići u garažu. Htio da me Charlie opet vidi.
Ipak ćete trebati auto? Nisam još gotov.
Nema veze. Idem samo do dućana po nešto za jelo.
Radim cijelu noć. Želudac me boli. -Da, gospodine.
To je bilo sve. Nije bilo pogreške. Ništa nismo previdjeli.
Ništa nas nije moglo odati.
Ali kada sam išao prema trgovini, odjednom sam počeo razmišljati
da će sve poći po zlu. Zvuči ludo, ali kunem se da je istina.
Nisam čuo svoje korake.
Bio je to hod mrtvog čovjeka.
To je bila najdulja noć mog života. Sljedeći dan je bilo još gore
kad je priča dospjela u novine i kad su o tome počeli razgovarati u uredu.
I dan nakon toga, kad si ti počeo kopati po tome.
Držao sam ruke u džepovima jer sam mislio da drhte.
Stavio sam tamne naočale kako mi ljudi ne bi vidjeli oči.
Zatim sam ih skinuo da se ne bi pitali zašto ih nosim.
Pokušao sam se sabrati, ali osjećao sam kako se lomim.
Waltere? -Zdravo, Keyese.
Dođi. Veliki šef nas želi vidjeti.
Zbog slučaja Dietrichson? -Sigurno.
Nešto nije u redu? -Tipje mrtav.
Osigurali smo ga i stajat će nas. To nikad nije u redu.
Što su dosad doznali? -Izvještaj s obdukcije.
Nije mu otkazalo srce, nije kap, nije bilo medicinskih predispozicija.
Umro je zbog slomljenog vrata. -Kad će biti istraga?
Bila je jutros. Njegova žena i kći su identificirale tijelo.
Službenici u vlaku i putnici su rekli da je otišao u stražnji dio.
Sve je bilo gotovo za 45 minuta. Presuda, nesretni slučaj.
Što policija misli? -Da se spotaknuo o štake i pao s vlaka.
Zadovoljni su. Nije njihova lova. Hajde, Waltere.
Hvala vam, gospodo. Mislim da je pravno pitanje sada riješeno.
Budite pripravni, možda ću vas trebati kasnije.
Uđite, g. Keyes. I vi, g. Neff.
Je li vam danas vruće? -Oprostite, nisam znao da je službeni sastanak.
Sjednite, gospodo. -Hvala.
Ima li kakvih novosti? -Razgovarao sam s Jacksonom iz Medforda.
Tko je on? -Zadnji je vidio Dietrichsona živoga.
Zajedno su bili u zadnjem dijelu i razgovarali.
Dietrichson je želio cigaru pa mu je Jackson otišao po kutiju.
Kad se vratio u zadnji dio, Dietrichsona nije bilo.
Nije mislio da nešto nije u redu dok brzojav nije došao u Santa Barbaru.
Našli su Dietrichsonovo tijelo na pruzi blizu Burbanka.
Zanimljivo je to s kutijom za cigare. Još nešto? -Ne mnogo.
Dietrichsonova tajnica nije znala ništa o polici.
Kći se samo sjeća da je Neff razgovarao s njezinim ocem
o osiguranju od nezgode jedne večeri u njihovoj kući.
Nisam mu odmah uspio prodati. G. Dietrichson se protivio.
Rekao je da će razmisliti.
Kasnije sam ga vidio na naftnim poljima i prodao mu.
Potpisao je prijavu i dao mi ček. -Krasno ste to prodali, g. Neff.
Nema smisla kriviti Neffa. On ima najbolju prodaju u uredu.
Zar bi prodavač trebao znati da će klijent pasti s vlaka?
Jesmo li sigurni da je Dietrichson pao s vlaka? -Ne razumijem.
Ne? Što onda razumijete? Ova polica bi nas mogla skupo koštati.
Kao što znate, ima klauzulu o dvostrukoj odšteti.
Koje je vaše mišljenje? -Nemam mišljenje.
Niti jedan od onih vaših zanimljivih predosjećaja?
Niti predosjećaj. -Iznenađen sam. Ja imam posve drukčije mišljenje.
Znam što se dogodilo Dietrichsonu. -Što? -Znam da to nije bila nezgoda.
Što kažete na to? -Ja?
Vi znate pa nam recite.
Rašireno je mišljenje da ako netko ima veliki ured...
Da? Neka uđe.
Rašireno je mišljenje da ako netko ima veliki ured, mora biti budala.
Imam posjetiteljicu. Ne, ostanite i gledajte kako ću ovo riješiti.
Gđa Dietrichson.
Hvala vam što ste došli. Cijenim to.
Ovo je g. Keyes. -Drago mi je.
I g. Neff. -Znam g. Neffa. Kako ste?
Sjednite.
Primite našu sućut. Nećkao sam se pozvati vas tako brzo nakon nesreće.
Ali nadam se da vam neće smetati da prijeđemo na posao.
Znate zašto smo vas pozvali? -Ne.
Ali vaša tajnica je zvučala kao da je hitno.
Vaš muž je imao policu u slučaju nezgode kod nas.
Navodno vi to niste znali.
Sjećam se da su o tome razgovarali, ali se činilo da je ne želi.
Vaš muž je uzeo policu nekoliko dana kasnije.
Vjerojatno ćete je naći među njegovim stvarima.
Njegov sefjoš nije otvoren. Čini se da poreznik mora biti prisutan.
Nemojte misliti da vas ispitujemo. Ali moramo znati nekoliko stvari.
Kakve stvari? -Imamo izvještaj od mrtvozornika. Nesretan slučaj.
Nismo zadovoljni time.
Iskreno, sumnjamo na samoubojstvo.
Oprostite, želite li čašu vode? -Da.
Hvala.
Je li vaš muž u zadnje vrijeme bio depresivan ili hirovit?
Je li imao financijskih problema?
Bio je u redu i ne znam za bilo kakve financijske probleme.
Proučimo tu takozvanu nesreću.
Prvo vaš muž izvadi policu u tajnosti.
Zašto? Jer ne želi da njegova obitelj shvati što smjera. -Što?
Zatim ode sam na put. Mora biti sam.
Šepa sve do stražnjeg dijela, što je čudno osim ako nema jak razlog.
Kad je došao tamo, vidio je da nije sam.
Tamo je bio čovjek. Kako se zvao, Keyese?
Ime mu je bilo Jackson. Vjerojatno je još uvijek.
Riješi se tog Jacksona nekim izgovorom o cigari.
Tada je sam. I tada to učini. -Što učini?
Skoči. Samoubojstvo. U tom slučaju tvrtka nije odgovorna.
Vi to sigurno znate. Možemo na sud... -Ništa ja ne znam.
U biti, ne znam zašto sam došla.
Samo malo. Rekao sam da bismo mogli na sud, a ne da ćemo ići.
Želim vam predložiti kompromis. Nagodbu za dio novca od police.
Nemojte se truditi. Kad sam ušla, nisam znala da mi išta dugujete.
Prvo ste mi rekli da mi dugujete, zatim da ne.
Sada govorite da biste mi isplatili dio, koliko god da to iznosi.
Želite se cjenkati sa mnom u ovakvom trenutku.
Ne sviđa mi se što govorite o mome mužu ni vaše metode.
U biti, vi mi se ne sviđate, g. Norton. Zbogom, gospodo.
Sjajno, g. Norton. Dobro ste to odigrali.
Ali ste zabrljali pred golom. Zatim ste izveli nedopušten udarac.
Sada ne možete nastaviti jer nemate osnove.
Nemam? Možemo ići na sud i dokazati da je bilo samoubojstvo.
Možemo? Prvo sam razmišljao o tome da je bilo samoubojstvo.
Ali sam to odbacio. Trebali biste pogledati statistike o samoubojstvima.
Možda biste naučili ponešto o poslu s osiguranjem.
Odrastao sam uz posao s osiguranjem. -Da. U velikom uredu.
Nikada niste pročitali tablicu procjene rizika.
Ima 10 svezaka samo o samoubojstvima.
Prema rasi, boji, zvanju, spolu, dobu godine i dobu dana.
Kako se izvršava, otrovom, oružjem, utapanjem, skokom.
Samoubojstva trovanjem su podijeljena prema tipu otrova na:
korozivne, iritante, organske, plinovite, narkotike, alkaloide,
proteine i tako dalje. Samoubojstva skakanjem, podijeljena na:
skokove s visine, pod vlak, pod kamion, pod konje, s parobroda.
Ali nikada nije zabilježeno samoubojstvo skokom iz vlaka.
Znate li kolikom je brzinom vozio vlak? 24 km/h.
Kako može netko skočiti iz tako sporog vlaka i očekivati da će se ubiti?
Nemoguće. Moramo platiti i vi to znate.
Mogu li dobiti to?
Idemo, Waltere.
Sljedeći put ću unajmiti smoking.
Tada sam te htio zagrliti. Tebe i tvoje statistike.
Samo smo se tebe bojali, a ti si gotovo bio u našem timu.
Te sam se večeri opustio. Osjetio sam opet tlo pod nogama.
Činilo se da će dalje biti lako.
Tih 100,000 se doimalo sigurnima kao da ih već imamo u rukama.
Halo?
Zdravo, mala. Naravno, sve je u redu.
Bila si sjajna u Nortonovom uredu.
Čudno sam se osjećala. Htjela sam te stalno gledati.
Što misliš, kako sam se ja osjećao? Gdje si? -U dućanu ulicu od tebe.
Mogu li doći? -Može. Ali pazi da te netko ne vidi.
Zdravo, Keyese.
Što te muči? -Tipje imao slomljenu nogu.
O čemu govoriš? -O Dietrichsonu.
Imao je osiguranje od nezgode. -Da.
Slomio je nogu? -Pa što?
Nije predao zahtjev. Zašto nije predao zahtjev?
Što želiš reći? -Večerao sam prije dva sata. Zapelo mi je u grlu.
Čovječuljak se opetjavlja? -Nešto nije u redu sa slučajem Dietrichson.
Zato što nije podnio zahtjev? Možda nije imao vremena.
Možda nije znao da je osiguran.
Ne. To ne može biti. Ti si mu osobno odnio policu? -Da.
Dao ti je ček? -Naravno.
Imaš sode bikarbone? -Ne.
Živim s čovječuljkom već 26 g. Nikad me nije iznevjerio.
Sigurno nešto nije u redu. -Možda Norton ima pravo o samoubojstvu.
Nije bilo samoubojstvo, ali nije bila ni nesreća. -Nego što?
Čovjek izvadi policu za nezgodu na 100.000 dolara ako pogine u vlaku.
Zatim dva tjedna kasnije pogine u vlaku.
Ne u nekoj nesreći vlaka, već padne iz vagona.
Znaš kolika je matematička vjerojatnost za to?
Jedan u ne znam koliko milijarda. Dodaj tome slomljenu nogu.
Ne može biti tako kako se doima. Nešto nam je podmetnuto. -Što?
Ubojstvo? -Imaš kakav pepermint?
Želiš malo soda vode? -Ne.
Na koga sumnjaš?
Možda pojednostavljujem, ali uvijek sumnjam na korisnika.
Misliš na ženu? -Da, onu žensku koja ništa nije znala ni o čemu.
Lud si. Ona nije ni bila u vlaku. -Znam da nije bila.
Ne kažem da znam kako je to učinjeno ili tko je učinio, ali učinjeno je.
Moram do ljekarne. Imam osjećaj da mi je betonski blok u želucu.
Laku noć, Waltere. -Laku noć, Keyese.
Vidimo se u uredu ujutro. -Da.
Već bi večeras nešto učinio da nije Nortona i njegovih pravila tvrtke.
Tako bih joj brzo poslao policiju da bi joj se zavrtjelo u glavi.
Stavili bi je u prešu i tko zna što bi istisnuli.
Ali nemaš ni jedan dokaz. -Nemam puno.
Samo 26 godina iskustva, postotke i ovaj betonski blok u želucu.
Mogu li dobiti vatre?
Laku noć, Keyese. -Vidimo se, Waltere.
Koliko zna? -Ništa. To je samo njegov prokleti predosjećaj.
Ne može ništa dokazati?
Ne ako ćemo biti oprezni i nećemo se viđati neko vrijeme.
Koliko dugo? -Dok se stvari ne smire.
Ne znaš ti Keyesa. Kada za nešto zagrize, ne pušta.
Istraživat će te. Pratiti. Nadzirat će te svakog trenutka.
Bojiš se? -Da.
Ali ne Keyesa, već nas. Više nismo isti.
Učinili smo to kako bismo bili zajedno, ali ovo nas je udaljilo.
Što to govoriš? -Nije te briga hoćemo li se vidjeti ili ne.
Šuti.
Pacific All-Risk. Dobar dan.
Dobar dan, g. Neff. -Zdravo.
Ja sam Lola Dietrichson. Zar me se ne sjećate? -Sjećam se. Naravno.
Možemo li razgovarati? Negdje gdje možemo biti sami.
Dođite u moj ured.
Vezano uz ono što se dogodilo? -Da. Radi se o očevoj smrti.
Žao mi je, gđice Dietrichson.
Lou, mogu li na trenutak dobiti ured? -Samo izvoli, Waltere.
Pogledajte me. Nisam luda, histerična, čak i ne plačem.
Ali imam strašan osjećaj da nešto nije u redu.
Imala sam isti osjećaj kad mi je majka umrla.
Kad vam je majka umrla? -Bili smo na jezeru Arrowhead prije šest godina.
Imali smo brvnaru tamo. Bila je zima i vrlo hladno.
Majka je imala upalu pluća. Bolničarka je bila s njom.
Samo nas tri smo bile u brvnari.
Jedne sam noći otišla u majčinu sobu. Buncala je od vrućice.
Svi pokrivači su bili na podu, a prozori širom otvoreni.
Bolničarka nije bila u sobi. Brzo sam pokrila majku.
Tada sam čula kako se otvaraju vrata.
Bolničarka je stajala tamo.
Nije rekla ni riječ, ali nikada neću zaboraviti njezin pogled.
Dva dana kasnije majka je umrla.
Znate tko je bila bolničarka?
Ne. Tko? -Phyllis.
Pokušala sam reći ocu, ali tada sam bila dijete, nije me htio slušati.
Šest mjeseci kasnije su se vjenčali.
Uvjerila sam samu sebe da ona nije mogla učiniti takvo što.
Ali sada se sve vratilo kad se nešto dogodilo mom ocu.
To nema smisla. Vaš otac je pao s vlaka.
Da, a što je Phyllis radila dva dana prije toga?
U sobi je bila pred zrcalom s crnim šeširom i namještala je veo na njega.
Kao da jedva čeka da vidi kako će izgledati u crnini.
Doživjeli ste šok. Možda vam se pričinja?
Vidjela sam joj pogled u zrcalu, bio je isti kao prije smrti moje majke.
Taj isti pogled. -Ne volite svoju pomajku?
Samo zato što vam je pomajka? -Prezirem je. Jer je ona to učinila.
Zbog novca. Ali vi joj nećete isplatiti, zar ne?
Ovaj putjoj neće proći jer ću ja progovoriti. Reći ću sve što znam.
Pazite što govorite. -Ne bojim se.
Oprostite.
Nisam se htjela ovako ponašati. -Komu ste još sve ovo rekli?
Nikomu. -A pomajci?
Naravno da nisam. Iselila sam se. Ne živim više kod kuće.
Niste rekli ni svom dečku? Zachetteju. -Ne viđam se s njim. Posvađali smo se.
Gdje sada živite? -Unajmila sam mali stan u Hollywoodu.
Četiri zida i samo sjedite i gledate u njih? -Da, g. Neff.
Te sam je večeri odveo na večeru
u meksički restoran u ulici Olvera gdje nas nitko neće vidjeti.
Htio sam je oraspoložiti.
Sutradan je bila nedjelja i pošli smo na vožnju uz plažu.
Malo se opustila, čak se smijala.
Morao sam biti siguran da neće još komu reći ono o Phyllis.
To je bilo opasno, bilo da je istina ili ne.
Nisam mogao razgovarati s Phyllis. Pratio si je u svakom trenutku.
Nisam je mogao ni nazvati jer sam se bojao da je prisluškuješ.
U ponedjeljak sam našao tvoju poruku na stolu da me želiš vidjeti.
Na tren sam se pitao radi li se o Loli. Bilo je još gore.
Pred vratima je bio zadnji čovjek na svijetu kojega sam želio vidjeti.
Uđi, Waltere. -Zdravo, Keyese.
Nakon svih ovih godina koje se znamo, mogu li ti otvoreno nešto reći?
O čemu? -O meni.
Ja sam vrlo velik čovjek. -Da.
Taj Dietrichson slučaj. To je bilo ubojstvo i to vrlo vješto.
Najfinije ubojstvo na koje sam ikad naišao.
Pametno, lukavo, gotovo savršeno. Ali mislim da ga je tata shvatio.
Shvatio i umotao u papir s ružičastim vrpcama. -Nastavi. Slušam te.
Taj Dietrichson nije ni bio u vlaku. -Nije? -Ne, nije.
Ne možeš biti siguran da ćeš ubiti nekoga,
ako ga baciš iz vlaka koji ide 24 km/h.
Možeš biti siguran samo ako ga prije ubiješ i onda baciš na prugu.
To bi značilo da ga ubiješ u vlaku ili, a ovdje postaje lukavo,
ubiješ ga negdje drugdje i ostaviš na tračnicama.
Dvije su mogućnosti, a ja vjerujem u drugu.
Daleko si ispred mene. -Ovako je bilo.
Ubili su ga. Žena i još netko.
Tada je netko uzeo štake i ušao na vlak kao Dietrichson.
Zatim je iskočio i stavili su tijelo na prugu gdje je vlak prošao.
Oponašanje. Sigurna stvar.
Bila je noć, malo ljudi, gledali su u štake i nisu gledali u čovjeka.
Lukavo. Ali možda je malo prelukavo. -Je li? Sve se savršeno slaže.
Da vidimo koje dokaze imamo.
Jedini tip koji je vidio navodnog Dietrichsona sjedi pred mojim uredom.
Dao sam si truda da ga dovedem iz Oregona.
Uđite, g. Jackson. -Da, gospodine.
Pušite fine cigare. -Dvije za četvrt dolara.
Jeste li proučili fotografije?
Jesam. Temeljito. -Jeste li se odlučili?
Ja sam iz Medforda u Oregonu. Tamo se polako odlučujemo.
Nismo u Medfordu. Žuri nam se. Da čujemo.
Jesu li ovo fotografije pokojnoga g. Dietrichsona? -Da.
Onda je moj odgovor ne. -Kako to mislite?
Ovo nije čovjek kojega sam vidio u vlaku.
Jeste li spremni prisegnuti? -Ja sam iz Medforda u Oregonu.
Ako nešto kažem, to i mislim. Ako tako mislim, naravno da ću prisegnuti.
Evo, Waltere. Naš dokaz. Ovo je g. Neff, jedan od naših prodavača.
Drago mi je, g. Neff. -Kako ste?
Nikad bolje. -Sjednite, g. Jackson.
Kako biste opisali čovjeka u vlaku? -Siguran sam da je bio mlađi.
10 ili 15 godina mlađi od čovjeka na ovim fotografijama.
Dietrichsonu je bilo oko 50 godina? -51, prema polici.
Čovjeku kojega sam vidio nije bila 51 godina. Ali bilo je vrlo mračno.
Kad razmislim, bio je okrenut leđima. Ali svejedno sam siguran.
Hvala, Jacksone. Razumijete da je ovo strogo povjerljivo?
Možda ćemo vas opet trebati u Los Angelesu ako slučaj dospije na sud.
Na raspolaganju sam vam. Ali platit ćete mi troškove. -Naravno.
Spojite me s Lubinom na blagajni.
Zdravo, Lubine. Ovdje Keyes.
Poslat ću ti g. Jacksona s računima za troškove.
Doveli smo ga iz Medforda u Oregonu vezano uz Dietrichsonov slučaj.
Pobrini se za njegov račun u hotelu... -Jeste li kad bili u Oregonu, g. Neff?
Nisam. -Samo malo. Lovite pastrve? Možda sam vas vidio na Klamath Fallsu.
Ne. Ne bavim se ribolovom. -Ne bavite se ribolovom.
To je zbog imena. Obitelj Neff živi u Corvallisu. -Nismo u rodu.
On prodaje automobile u Corvallisu. Čuo sam da je vrlo cijenjen.
G. Jackson, otiđite do blagajne. Soba broj 27 na 11. katu.
Pokrit će vaše troškove i kartu za vlak za večeras.
Večeras? Više bi mi odgovaralo sutra ujutro.
U gradu je dobar osteopat, volio bih ga posjetiti.
Osteopat? Samo ga nemojte staviti na naš račun.
Doviđenja, gospodo. Bilo mi je zadovoljstvo. -Zdravo.
Evo, Waltere. Sve sjeda na svoje mjesto.
Ubojstvo nikada nije savršeno. Uvijek se otkrije prije ili kasnije.
A kada je dvoje umiješano, uglavnom je prije.
Znamo da je gđa Dietrichson umiješana i još netko.
Uskoro ćemo znati tko je to. Pojavit će se.
Jednom će se sastati.
Uzbuđeni su, bilo da se radi o ljubavi ili mržnji. Ne mogu biti odvojeni.
Možda misle da je dvostruko sigurnije jer ih je dvoje.
Ali nije. Deset puta je opasnije.
Počinili su ubojstvo, a to nije kao da su se zajedno vozili u tramvaju
i svatko može izići na svojoj stanici.
Zapeli su jedan s drugim i moraju ići do kraja, a zadnja stanica je groblje.
Predala je zahtjev. Bacit ću joj ga natrag.
Neka nas tuži, ako se usuđuje. Bit ću spreman za nju i onog drugog.
Sami će si iskopati grob.
Gđo Dietrichson? Zovem iz trgovine Jerry.
Upravo smo dobili onaj engleski sapun koji ste tražili.
Hoćete li danas doći? Hvala, gđo Dietrichson.
Zdravo, Waltere. -Dođi.
Što nije u redu? -Ništa nije u redu.
Keyes će odbiti tvoj zahtjev. Jedva čeka da pokreneš tužbu.
Želi da pokreneš tužbu, ali nećeš to učiniti. -Čime me može spriječiti?
S mnogo toga.
Shvatio je kako smo to izveli. Zna da je netko drugi bio u vlaku.
Iskopao je svjedoka za kojega misli da to može dokazati.
Kako? Ako odbije zahtjev, moram pokrenuti tužbu.
Tada će na sudu izaći mnoge druge stvari na vidjelo.
Na primjer, o tebi i prvoj gđi Dietrichson.
Što o meni i prvoj gđi Dietrichson? -Kako je umrla.
O crnom šeširu koji si isprobavala prije nego ti je trebao.
Lola ti je govorila svoje izmišljotine. Vidio si se s njom.
Jesam. Zato da ne bi ispričala što zna.
Glumi. Plače ti na ramenu, ta lažljiva... -Ne miješaj je u ovo.
Samo ti želim reći da nećemo predati tužbu.
Ne želiš novac iako bi ga mogao dobiti. Jer se zbog nje osjećaš loše.
Ne radi se više o novcu, već o našim glavama. Povući ćemo se.
Zbog Keyesa? Ne možeš me zavarati.
To je zbog Lole i onoga što si učinio njezinom ocu.
Bojiš se da će doznati i ne možeš to podnijeti.
Rekao sam da je ne miješaš u ovo.
Govorim o sebi. Ne želim biti izostavljena. -Prestani to govoriti.
Nije prošlo kako smo htjeli i ne možemo nastaviti.
Možemo. Najteži dio je iza nas. Moramo izdržati i ne smijemo se smekšati.
Držat ćemo se zajedno kao na početku. -Pazi.
Voljela sam te, Waltere, a njega sam mrzila.
Ali nisam mislila ništa poduzeti dok te nisam upoznala.
Ti si sve isplanirao. Ja sam samo željela da umre.
A ja sam uredio da umre. To mi želiš reći?
Nitko se neće izvući. Ušli smo zajedno u to i zajedno ćemo izaći.
Idemo zajedno do kraja. Sjećaš se?
Sjećao sam se.
Kao što sam se sjećao što si mi ti rekao, Keyese.
O vožnji tramvajem i kako nema silaska do zadnje stanice,
na kojoj se nalazi groblje.
Tada sam počeo razmišljati čemu groblja služe.
Da tamo ostavljaju mrtvace.
Prvi puta sam o Phyllis razmišljao na taj način. Mrtvoj.
I kako bi bilo da je mrtva.
Vidio sam se s Lolom tri ili četiri puta taj tjedan.
Jedne večeri smo otišli u brda iza Hollywood Bowla.
Vjerojatno zvuči ludo, ali samo s njom sam se mogao opustiti.
Zašto plačeš?
Nećeš mi reći? -Hoću. Ne bih to rekla nikom drugom.
Radi se o Ninu. -Zachetteju? Što s njim?
Ubili su mog oca zajedno. On i Phyllis. Znam da joj je on pomogao.
Zašto to misliš? -Pratila sam ga. Svake je večeri u našoj kući.
Sve vrijeme su bili on i Phyllis.
Bio je sa mnom samo kako bi sve prikrio.
One večeri kad je ubijen... -Obećala si da više nećeš tako govoriti.
Trebali smo se naći nakon predavanja. Ali nije se pojavio.
Rekao je da je bio bolestan. Bolestan!
Nije se mogao pojaviti jer je vlak kretao i moj otac je bio na njemu.
Možda sam luda. Možda sam sve umislila.
Naravno da si umislila. -Voljela bih da jesam, jer ga još uvijek volim.
Zachette. Phyllis i Zachette.
Što je radio u njezinoj kući? Nisam to mogao shvatiti.
Pokušao sam naći smisao, ali nisam uspio.
Ali prava zagonetka je uslijedila sljedećeg dana.
Ti si mi je postavio nakon posla u predvorju zgrade.
Waltere, samo trenutak.
Zdravo, Keyese. -Pazi da ne padneš na guzicu.
Zašto? -Ništa značajno. Slučaj Dietrichson je riješen.
Kako to misliš? -Tip se pojavio.
Koji tip? -Onaj koji joj je pomogao.
Onaj drugi?
Šališ se? -Upravo je podnijela tužbu protiv nas. Meni to odgovara.
Kad dođemo na sud, uništit ću ih oboje.
Hajde, častim martinijem. -Ne, hvala. -S dvije masline.
Ne. Moram se obrijati i ulaštiti cipele. Imam spoj.
Margie. Još se kladim da pije iz boce.
Dobiješ šibice kad kupuješ cigare. Samo ih moraš tražiti.
Ne volim ih. Uvijek mi eksplodiraju džepu. Zdravo, Waltere.
Bio sam nasmrt uplašen.
Možda si se igrao mačke i miša sa mnom.
Možda si sve vrijeme znao da sam ja taj drugi.
Morao sam saznati. I znao sam gdje tražiti. U tvom uredu.
Dopis g. Nortonu. Povjerljivo. Slučaj Dietrichson.
Ne slažem se s vašim prijedlogom da pratimo Waltera Neffa.
Proučio sam njegovo kretanje one večeri kad se dogodilo ubojstvo.
Sigurno je bio u stanu od 19:15 nadalje.
Usto, poznajem Neffa 11 g. i jamčim za njega bez ustručavanja.
Nadalje, nije otkrivena povezanost
između Waltera Neffa i gđe Phyllis Dietrichson.
Sada je potvrđena veza između nje i drugog čovjeka.
Taj čovjek je posjetio gđu Dietrichson
9., 10., 11., 12., i 13. srpnja.
Identificiran je kao Nino Zachette, bivši student medicine,
star 28 godina, koji živi u Lilac Court apartmanima
na aveniji North La Brea 1228%2.
Provjerili smo Zachettejevo kretanje u noći ubojstva
i otkrili da nema alibi. Pripremam vam detaljnije izvješće o tome.
Vjerujem da imamo dovoljno dokaza protiv Zachetteja i gđe Dietrichson
da opravdamo policijsku istragu.
Predlažem da se ovaj slučaj preda državnom odvjetništvu.
S poštovanjem, Barton Keyes.
Phyllis? Walter je. Moramo se vidjeti večeras.
Mora biti večeras. Može u 23?
Ne brini se za Keyesa. Samo ostavi otvorena vrata i ugasi svjetla.
Nitko više ne nadgleda kuću. To je zbog susjeda.
Rekao sam da se ne brineš za Keyesa. Vidimo se u 23.
Da. Zdravo, mala.
Vjerojatno ti ne moram govoriti što sam namjeravao učiniti u 23.
Shvatio sam kako se mogu riješiti cijele zbrke i Phyllis istodobno.
Tako sam mislio. Ali nisam znao da i ona ima planove.
Uđi, Waltere.
Zdravo, mala.
Je li još tko u kući? -Ne, zašto?
Kakva je to glazba? -Radio.
Baš kao prvi put kad sam došao. Razgovarali smo o auto osiguranju.
Ali ti si razmišljala o ubojstvu. A ja o lančiću oko gležnja.
O čemu sada razmišljaš? -Gotov sam s razmišljanjem. Došao sam se oprostiti.
Oprostiti? Kamo ideš? -Ti ideš, ne ja.
Silazim s tramvaja na ovom uglu. -Prestani se izmotavati i reci.
Moj prijatelj ima čudnu teoriju.
Kada dvoje ljudi počini ubojstvo, to je kao da se voze u tramvaju.
Jedan ne može sići bez drugoga. Zaglave jedan za drugoga
i moraju ići zajedno do zadnje stanice. A tamo je groblje.
Možda ima nečega u tome. -Naravno.
Dvoje će se voziti do zadnje stanice, ali ja neću biti jedan od njih.
Imam tipa koji će umjesto mene završiti vožnju. -O komu govoriš?
O tvom poznaniku. G. Zachetteju.
Ja sam u ovo upao samo zato što znam nešto o osiguranju, zar ne?
Bio sam naivac. Riješili biste me se čim biste dobili novac.
Nitko te se nije htio riješiti. -Nemoj se truditi. Ja pričam priču.
Od početka si bila s Zachettejem? -Nije istina.
Nije važno je li istina.
Važno je da Keyes misli da je on taj kojega traži.
Bacit će ga u plinsku komoru prije nego shvati što se događa.
Što će biti sa mnom? -Ne budi smiješna.
Što misliš da će ti se dogoditi? Pomogla si mu u ubojstvu.
To misli Keyes. A što je dobro za njega i za mene je.
Možda nije dobro za mene i ne sviđa mi se ta zamisao.
Možda bih radije progovorila.
Katkada su ljudi negdje gdje ne mogu govoriti. Ispod dva metra zemlje.
Da se to tebi dogodi, i za to bi optužili Zachetteja?
Naravno. I upravo to će se dogoditi.
Jer on dolazi ovamo večeras. Za otprilike 15 minuta.
S policijom za petama. Sve je sređeno.
To bi za tebe bilo savršeno. -Da.
To mora biti učinjeno prije nego što tvoja tužba dođe na sud
i Lola progovori. Prije nego svjedočiš i povučeš me sa sobom.
Možda je Zachette bio ovdje kako me ne bi imali priliku uloviti.
Kako bismo dobili novac i bili zajedno. -Slatko. Reci to još jednom.
Došao je pitati gdje je Lola. Natjerala sam ga da opet dođe.
Obrađivala sam ga. Lud je i ima naglu narav.
Stalno sam mu govorila da je s drugim kako bi poludio od bijesa,
a onda bih mu rekla gdje je. Znaš što bi joj učinio?
Da. I vjerujem ti jer je dovoljno pokvareno.
Oboje smo pokvareni. -Ali si ti malo više.
Navela si me da se pobrinem za tvog muža,
a zatim da se Zachette pobrine za Lolu. Možda i za mene.
Zatim bi netko drugi naišao tko bi se pobrinuo za Zachetteja.
Tako ti radiš. -Možda. A to što si ti smislio za večeras je bolje?
Ne sviđa mi se više ta glazba. Mogu li zatvoriti prozor?
Možeš ti i bolje. Pokušaj još jednom.
Da ti priđem?
Kako ti ovo odgovara? Misliš da ćeš sada uspjeti?
Zašto nisi opet pucala?
Nemoj mi reći da je to zato što me voliš sve ovo vrijeme.
Nikada te nisam voljela. Ni ikoga drugog.
Pokvarena sam do srži. Iskoristila sam te baš kao što si rekao.
Samo to si mi značio.
Do prije trenutka. Kada nisam mogla ispaliti taj drugi metak.
Nisam mislila da mi se to može dogoditi.
Žao mi je, mala. Ne vjerujem ti.
Ne tražim te da mi vjeruješ. Samo me zagrli.
Zbogom, mala.
Zachette!
Dođi.
Rekao sam da dođeš.
Ime mi je Neff. -Još uvijek mi se ne sviđa. Što hoćeš?
Mali...
Želim ti dati dar. Ovaj lijepi novi novčić. -U čemu je štos?
Pođi u ljekarnu i nazovi nekoga. -Zadrži novčić i kupi si sladoled.
Broj je u Granite 0386. Traži gđicu Dietrichson. Ime joj je Lola.
Nije vrijedna novčića.
Ako ću razgovarati s njom, to neće biti preko telefona.
Baš si žilav. Uzmi novčić i nazovi je. Ona to želi.
Ne želi ona ništa od mene. -Znam tko ti je to rekao, nije istina.
Lola te voli. Oduvijek te voljela. Ne pitaj me zašto. Ne znam.
Evo, Granite 0386. Nazovi je.
Hajde. Onamo.
Skoro je 4:30. Hladno je.
Pitam se leži li još uvijek sama u onoj kući ili su je već našli.
Pitam se mnogo toga. Ali to više nije važno.
Želim da mi učiniš uslugu, Keyese.
Želim da ti kažeš Loli, nježno, prije nego se sve sazna.
Želim da se pobrineš za nju i onog Zachetteja,
kako ga ne bi previše maltretirali.
Zdravo, Keyese.
Rano si ustao. Pitao sam se kada ćeš doći u ured.
Ili te je onaj tvoj čovječuljak izvukao iz kreveta?
Domar me je. Čini se da ti je curila krv na dolasku.
Da. Ne bih se čudio.
Htio sam ti sve objasniti o slučaju Dietrichson. -Shvatio sam.
Koliko si dugo tamo stajao? -Dovoljno dugo.
Luda priča s ludim zapletom. Onim kojega nisi mogao otkriti.
Ne možeš ih sve otkriti, Waltere. -Tako je. Vjerojatno ne možeš.
Sada ću vjerojatno čuti veliki govor, s velikim riječima. Da čujem.
Waltere, gotov si. -Hvala, Keyese. To je bilo kratko.
Pozvat ću liječnika.
Zašto? Da me zakrpa? Da se brinu o meni dok ne stanem na noge?
Kako bih mogao sam hodati do plinske komore?
Otprilike. -Ja imam drukčiju zamisao.
Što bi bilo da se vratiš u krevet i nađeš ovu poruku tek sutra ujutro?
Nakon toga možeš učiniti što hoćeš. Hoćeš li to učiniti za mene?
Daj mi jedan dobar razlog. -Trebam četiri sata da stignem kamo idem.
Ne ideš ti nikamo. -Idem preko granice.
Nemaš šanse. -Pokušat ću.
Nećeš stići do granice. -To ti misliš. Samo me gledaj.
Nećeš stići niti do dizala. -Zbogom, Keyese.
Halo? Pošaljite hitnu pomoć u zgradu Pacifica u ulici Olive.
Da. To je posao za policiju.
Kako si? -Dobro.
Samo je netko pomaknuo dizalo nekoliko kilometara.
Stižu.
Znaš zašto nisi mogao odgonetnuti ovaj slučaj?
Jer ti je tip kojega si tražio bio preblizu.
Pred tvojim stolom. -I bliže od toga.
I ja tebe volim.
SVRŠETAK
Sync : JimDiGriz