Erni Pajlova
PRIČA O AMERIČKOM VOJNIKU
Hajde, svi u kamione!
Svi smo na broju!
Hej, ti!
Teraj tog džukca odatle. Nećeš valjda da nastrada?
Hajde, daj ga ovamo.
Vidimo se, mališa.
Zašto moramo da ga ostavimo? - Dobro, dobro, ti si poručnik.
Šta fali kučetu? Zašto ne može da ostane kao maskota?
Čuvaj se, mališa. Izbegavaj pucnjavu.
Jadničak, smrznuće se tamo.
Zbogom, Ejra.
Hvala, šta da radim sa...?
Vi ste dopisnik?
Hteli ste na front, je l' da?
Upadajte.
Hajde, življe malo. Penjite se. Napravite mu malo mesta.
Vratio si se, Ejra! - Nije on loš momak.
Nisi mogao da nas ostaviš? - Jesi li sad srećan?
Ti si jedno srećno kuče! - U redu, idemo!
Burazeru, kako ćeš nazvati to kuče? Beti Gordon?
Daj prestani. Ostavi klinca na miru.
Ko je Beti Gordon?
Mali čeka njeno pismo otkad smo otišli iz Amerike.
Silaziš u prvoj vazduhoplovnoj bazi, je l' da, ćale?
Zašto bih? - Ti si ratni izveštač, je l' da?
Letači privlače čitaoce. Oni su holivudski junaci.
Mi smo samo prašinari, topovsko meso...
Najobičnije topovsko meso. Pitaj Marfija, on će ti reći.
Da, samo jedan avion i svi ste mrtvi.
Samo jedan avion!
Momci, napravićemo pauzu. Izlazite iz kamiona!
Dokle vi idete, gdine...? - Pajl.
Idem do kraja sa vama, ako nemate ništa protiv.
U redu... Rekoste Pajl?
Jeste li vi imali kolumnu o vikend-putovanjima?
Nešto slično. Ova vaša jedinica veoma dobro izgleda.
Još mi nismo jedinica.
Ali možda ćemo biti sutra u ovo vreme.
U kamione! U redu! Idemo, momci!
Življe malo! Idemo! Idemo!
Sad sam se setio! Moj otac je čitao vašu kolumnu.
Mislio je da je sjajna. - Mnogo ti hvala.
Dobro, momci. Upadajte.
Momci, da čujete ovo! Arti Šo...
Ne pripadam ja ovom svetu.
Mnogo si dugačak, Marfi. A na otvorenom je baš hladno!
Odseći ću sebi noge. - Nema razloga za to.
Čujem da sutra krećemo u pravu akciju.
Nek' ne računaju na mene. - Nije toliko loše u pešadiji.
Ovo je navodno moderan rat, ja sam moderan momak,
a moderno doba je gore, u vazduhu. Tamo mi je mesto.
Nisu te primili jer si prevelik, ali za to nisi ti kriv!
Odseći ću sebi noge!
Ako već moraš nešto da miluješ, bar miluj nešto u suknji.
Ali ja ne... - Ne kvari mi muziku.
Slušaj.
Strava!
Slušate Radio-Berlin i neponovljivu muziku Artija Šoa.
To je naša Sali.
Nema ničeg slađeg ni toplijeg na svetu, zar ne?
Podseća vas na Rozalin,
Silviju, Filis, Nensi.
Meri Elen, Dejzi...
Sigurna sam u to!
Podseća vas na letnje noći, na džuboks koji trešti,
koka-kolu, veliko pivo,
na devojačko kikotanje na mesečini.
Sutra ćete se vi momci iz 18-te pešadijske
po prvi put sresti sa našom armijom,
s armijom koja je pokorila ceo svet.
Francuzi, Britanci, Rusi... Niko od vas nema šansi.
Držite se! - Sredićemo mi vas!
Zašto se ne urazumite? Zašto se lepo ne predate?
Ma nemoj?
Budite moji gosti u Nemačkoj.
Sprijateljite se sa našim predivnim devojkama.
One znaju kako da zabave
lepe i mlade muškarce kao što ste vi.
Sačuvaj jednu za mene, sestro! Dolazim uskoro!
Kakav glas!
Kakva ženska!
Kakav...
A sad ću vam otpevati najveći nemački hit
čiji je tekst napisan
specijalno za mog prelepog američkog prijatelja.
Rado bih se zabavio sa ovom ženskom!
Ugasi više taj radio!
Nacistička muzika je, koliko ja znam,
bila naš prvi nemački zarobljenik.
Ćale!
Zašto ti nisi zgodna ženska? Ili bar ružna?
Dobro, momci, hoćete li ućutati?
Dobro! Dobro!
Večeras, momci...
Večeras sanjam u boji.
Koliko ćemo još ovako? - Još tridesetak kilometara.
Koliko? - Tridesetak kilometara.
A onda ćete morati da prepešačite još 15,
da malo protegnete noge. - Kuda idemo? U Kinu?
To je naš 105. - Njihov 88.
Je l' onaj mali reče 30 kilometara?
Upravo tako, 30 kilometara.
Avion!
Nisam ga ni video.
Šta sam vam rekao o vazduhoplovstvu?
Seronje! - Gledaj kako beži! - Samo prave halabuku.
Dobro, momci, u kamion.
Idemo. Doktor će se pobrinuti za njega.
Hajde, idemo...
Prva smrt je uvek najgora. - Valjda je tako.
Požurite, momci. Penjite se.
Sad neće dobiti pismo od te gđice Beti Gordon.
Bar su kvit. Ni ona neće dobiti od njega.
A kako se prezivao? - Henderson.
Čime misle da hrane ono kuče?
Ja sam mu već dao jednu konzervu.
Hajde, u kolonu po dva.
Pa, gdine Pajl, ovde je kraj puta.
Tamo iza nas čekaju nevolje.
Dva džipa se vraćaju nazad.
Imate li išta protiv da nastavim sa vama?
Ne ako želite da poginete.
U redu, krenite za mnom.
Samo nam je ova šetnja falila. - Neko je tako smislio.
U redu, momci, sklonite se s puta!
Gde je onaj čovečuljak? - Ćale?
Kako to misliš "ćale"? Erni! - Zaglavio je u pozadini.
Ima preko 38 godina, ne mora da bude ovde.
E sad ne može kući.
Za mnom!
Je l' možete da me pomenete u tim svojim novinama?
Hari Flečer, Astamula, Ohajo. - Šta da napišem?
Nebitno, samo da moji pročitaju moje ime u novinama. - Erni!
Reci Klivlendu da Džo Maklovski pobeđuje u ovom ratu. Sam!
Pobeđuju sami u ratu...
Džo Maklovski, sodadžija u radnji na ćošku.
I Hari Flečer koji tek što je otvorio advokatsku kancelariju.
Deni Gudmen, radnik na benzinskoj pumpi,
a od jeseni Student medicine.
I svi su tu sa puškom u ruci. Hrle u susret smrtnom neprijatelju
u nekoj čudnoj i dalekoj zemlji.
Ovo je njihova prva borba u ovom ratu.
Haos i uništenje.
Suočavanje sa mogućom smrti.
Noć. Zbunjeni su.
Hrabri. Ovi momci se nalaze pred najtežim trenutkom u životu.
Sami.
U borbi bez predaha,
u borbi koja ne jenjava.
Između nas i njih se nalazi samo Vokerova jedinica.
Nekolicina ljudi. - Na svu sreću, neprijatelj to ne zna.
Vokeru, javite se.
Niko se ne javlja.
Prvi bataljon.
Da, gdine. Razumem.
Ne, pukovnik Hend se još nije vratio iz obilaska.
Ko je to, Rok? - Kapetan Horton, gdine.
Ostao je bez četiri minobacača, pod unakrsnom je paljbom.
Nek se povuče na brdo 148 i neka se tamo ukopa.
U redu, gdine.
Četa D, javi se.
Niko ne odgovara, pukovniče.
Nastavi da ih zoveš.
Neprestana paljba zahteva sve više vojnika za proboj.
I uprkos svim bajkama, jedna grupa guštera
ne može da nadvlada vojsku iskusnih veterana.
Posebno kad su veterani nadmoćniji u ljudstvu,
artiljeriji, avionima...
Jedino što možemo je da pozovemo Bensona sa njegovim tenkovima.
Bensona su sredili još na prilaznom putu.
Tako, dakle.
Ispred nas su još Robertsova i Vokerova jedinica.
Jedva nešto više od čete.
Imate još tople kafe i pasulja, gdine.
Ne, hvala. - Ja bih mogao malo. - I ja.
Ne javljaju se.
Ova je pala baš blizu.
Kako stojite, Vokeru? - Dobro se držimo, gdine.
Samo nam je telefon u kvaru. Kapetan Roberts me šalje
da vidim je li došlo do neke promene u planu.
Nema nikakvih promena, za sada.
Slobodno ostani malo ovde.
Zdravo, Bile. - Zdravo, Erni.
Kafa? - Hvala.
D. A. zove Hanta. D. A. zove Hanta, javi se.
Hant ovde, reci. Prijem.
Ostali smo bez tenkova.
Pozicija zebra 8-7. Zebra 8-7.
Odjavljujem se.
Flirse...
Stavi sve papire pored vatre. - Da ih spalim, gdine?
Ne još.
Poručniče Vokere! - Šta je bilo, naredniče?
Treba mi poručnik! - Ovde sam, naredniče.
Nikad nisam video ništa slično. Nikad u svom životu!
Smiri se, momče.
Tenkovima su pregazili naše položaje!
Potpuno pregazili.
Morao sam da se povučem.
Sklonio sam ljude iza brda.
Uradio sam sve sto sam mogao, gdine. Sve što sam mogao.
Flirse, spali papire.
Prvi put moram da povučem svoje jedinice sa položaja.
Pitam se kad ćemo mi početi da pobeđujemo u ovom ratu.
Ralfe, obavesti sve jedinice da smo se povukli,
da spasemo šta se spasti može. - Hajde, vojsko, diži se!
Hej, momče... - Pusti ga. Mrtav je.
Stokvet zove Džonsa.
Povlačimo se.
Odjavljujem se.
Američki momci su poraženi.
Poraženi u borbi.
Retko im se to dešavalo u prošlosti.
Bilo je to gorko i ponižavajuće iskustvo.
A Džo Maklovski se pitao šta u Klivlendu sad misle o njemu.
Kad smo se osvrnuli na svoj prvi poraz
i kad smo pogledali napred u buduće krvave pobede,
shvatili smo da samo borbeno iskustvo od vojnika stvara borca.
Ubijanje je gadna rabota.
Ljudi teško žive i slabo pričaju.
Džimi O'Brajan. Rođen 1918. godine.
Zdravo, Erni. Hvala ti što si me spomenuo u novinama.
Sad će da pljušte narudžbine. - A šta prodaješ?
Ovo je najbolja jedinica u celoj vojsci.
U danima dokolice,
uvek bi se zapodenula svađa o tome koja je jedinica najbolja.
Za ovih godinu dana, bio sam na raznim mestima
i zavoleo gomilu ljudi. Ali posebno mesto
u mom srcu su zauzeli momci sa kojima sam krenuo.
Svako je imao svoje društvo pa tako i ja,
pešadijsku četu 18 C. Dugo ih nisam video
i bio sam čvrsto rešen da ih pronađem.
Do sad su već prošli sito i rešeto, osvojili Siciliju,
preživeli ubitačno iskrcavanje u Salernu
i bezbroj krvavih obračuna na dugom i teškom putu do Rima.
Dondaro, koji grad danas osvajamo?
San Raviolio. - Zar ga nismo juče zauzeli?
Nismo, zauzeli smo San-nešto.
Sve vreme sam se pitao šta je sa Marfijem "bez krila"
narednikom Vornikom, poručnikom Bilom Vokerom
i simpatičnim mešancem po imenu Ejra.
U redu, momci! Pravimo pauzu!
Voljno!
Kad se rat završi, ima da uzmem neku mapu da vidim gde sam bio.
Stigla je pošta!
Milt! - Ovde!
Lu Ben! - Ovde! - Vorniki! Dondaro!
Postao sam otac!
Dobro... Vorniki? - Vorniki! - Ovde!
Dobro si se setio! - Je l' stiglo nešto za kapetana Vokera?
Naredniče! Ima li nešto za kapetana Vokera?
Žao mi je, kapetane. Ništa.
Flojd! - Taj sam!
Baš je lepa.
Šta je ovo? - Tvoja polisa osiguranja.
Šta je sa tobom? Zaboravio si da upišeš ime korisnika.
Šta je to? - Onaj čije ime upišeš dobija 10.000 $.
Misliš, čije ime ja upišem...
Bolje ga napiši pre sledećeg napada inače ništa od kinte.
Upiši i svoje stare i sve je redu.
Nemam majku. - Dobro, onda oca.
Zar nemaš nijednog rođaka? Onda upiši bilo čije ime.
Nećeš valjda da tolika lova propadne bez veze? - Šta?
Rekoh, nećeš valjda da propadne tol'ka lova?
Naredniče! Juče nisam imao ni prebijenog cvonjka,
a danas mogu da uzmem 10 hiljadarki o’čas posla.
Šta ti je u tom paketu? Nešto za klopu?
Nemam pojma. - Kako ćeš znati šta je unutra ako ga ne otvoriš?
Dobra ideja.
To je od moje majke!
Pogledaj šta je uradila.
Snimila mi je glas mog malog. Mog sina.
Kad sam krenuo od kuće, nije umeo ni "mama" da kaže.
Daj da je čujemo. - A gde ovde da nađem gramofon?
Možda nađemo u sledećem gradu. - Šta čekamo? Idemo!
Izlazi iz tog džipa da te ne bih prebio ko mačku!
Šta si se ti ražestio? Kako si, Vorniki?
Pa to je Erni! Momci, stigao je čovečuljak!
Kako si, Erni? - Šta ima? Jesi li video neke ženske?
Par lepotica. - Blago tebi.
Kako si, Erni? - Malo sam umoran.
Gde si ti do sad? Čak smo ti i šećer čuvali. - Hvala, momci.
Konačno da upoznam Ernija Pajla! Moj ćale će biti oduševljen.
Opet smo svi na okupu, Erni.
Znaš, kad god se ti pojaviš, sprema se neka velika bitka.
Poslednji put je bio Tunis. Proverite pločice s imenom.
Da nema ovog rata, morao bih da zarađujem pišući nešto.
Znaš šta? - Šta?
Ćale mi je rekao da ličim na tebe.
Drago mi je što vas vidim, momci. - Takođe.
Dosta ste odmarali! Idemo! Svi u stroj!
Zdravo, Bile. - Zdravo, Erni.
Vidim da si avanzovao. - Misliš zbog ovog?
Češtitam. - Hvala.
Valjda što sam preživeo tamo gde su drugi gubili glave.
Naredniče, povedi ljude odavde. - Pažnja, momci! Za mnom!
Kako je, Marfi? Kako avijacija? - Mnogo volim te momke.
I ja.
Jesu li sad dovoljno dobri? - Još pitaš!
Deluju žestoko. - I jesu žestoki. Ubijaju.
Tako i treba.
Požuri! Idemo!
Stavite ga tu!
Nema šanse da se pešadija sama probije.
Ovako ćemo sve do Berlina.
Pokrivajte me, momci. Srediću ih.
Gde ti je vod? - Negde ispred.
Moramo ove da sredimo. - Dobro, pokrivaću te.
Obećana zemlja.
Kako si, mala?
Jesi li mene čekala, curice?
Jesi li mene čekala?
Savršeno govoriš italijanski. Jesi li Amerikanac?
Naravno. Svi bruklinski muškarci su rođeni džentlmeni.
Posebno oficiri. Stojim ti na usluzi.
Bravo! Govoriš italijanski, moj jezik.
Lepotice, bilo bi glupo da ne govorim italijanski.
Ne razumem. Šta si rekao?
Rekoh, bilo bi glupo da ne govorim tvoj jezik.
Da?
Da.
To je to. A sad, nazad u rat.
Molim te, ne ostavljaj me ovde. Nemam nikoga.
Meni je teže nego tebi, veruj mi. Vratiću se.
Ne razumem. Ništa nisam shvatila.
Vratiću se. Ti me čekaj ovde. U redu?
Važi? - Važi.
Idemo u crkvu, Vorniki. - U redu. Samo malo.
Čekaj me tu, sine. Tata se brzo vraća.
Pokvarene švapske svinje!
Da od svih mesta ubiješ nekog ovde.
Amerikanci dolaze!
Marija, pogledaj. Amerikanci!
Uništili su nam kuću! - Ne plači.
Šta ćemo sad? Naša kuća!
Daj mi cigaretu!
Cigarete nisu za malu decu. Skloni se, skloni se.
Cigarete nisu za mene. Ti si američki vojnik?
Cigarete nisu za decu, evo ti ovo.
Ako me ovaj rat ne ubije, ubiće me noge.
Osećam se k'o da imam 45 godina. - I ja.
Samo što sam ja bliži toj cifri. - Koliko imaš godina, Erni?
43. - Ja imam 26.
Kad bih znao da ću doživeti 43, ne bih se ni zbog čega sekirao.
Čini ti se!
A ja se često pitam da li ću doživeti 44.
Momci, dobili smo 12 sati odmora.
Zaboga!
Kuda otrča ovaj krelac?
Ja idem malo da dremnem.
Hej, Marf!
Ona tvoja riđokosa bolničarka dolazi u grad.
Znaš, ona tvoja verenica. - Stvarno?
Kakav si ti srećković!
Nađeš verenicu u svoj ovoj furtutmi.
Jesi li čuo? Ljubav mog života dolazi u grad.
Momci, vaša 3' su istekla. Izlazite, i drugi čekaju!
Hajde, izlazite odatle!
Požurite, momci.
Življe malo, imate 3' da sperete svu štroku!
Ni sekund duže!
Naredniče, za šta je ova? - Ova? - Da.
Žuta je za nacionalnu odbranu.
Crvena i bela su za izuzetno vladanje.
A ova najlepša je za učešće u poslednjim operacijama.
Šalite se?
Naredniče, znaš li neku dobru ratnu priču?
Vidi, da ti kažem...
Hajde, izlazi napolje! 3' su istekla, idemo!
Hajde! Idemo! Brže malo!
Ulazi! Ne zastajkuj!
Pogledaj Marfija. Spava na nogama.
Marfi! Marfi, budi se! Danas je tvoj veliki dan.
Čuješ li me? Hajde, budi se!
A šta ako neću da se kupam? - Seka-perso!
Zna li iko gde bih mogao da pronađem gramofon?
Gramofon! Muzička kutija. Da?
Šta je? Zar niko od vas ne razume engleski?
Gledajte.
Gramofon. Ploča.
Muzička kutija. Da?
Sad ću čuti sina.
Ne.
Ne!
Slušajte, molim vas.
Ma zavežite.
Verovatno se ceo grad brijao ovim čudom.
Sve je spremno. - Zovite Ernija, on treba da dovede mladu.
Da, i treba o tome da piše za novine.
Nemojte da zaboravite kapetana. - Dobro. Odosmo, momci.
Radi! Šta sam ti rekao?
Nema iglu.
Erni! Trebaš nam. Treba da predaš riđokosu.
A zašto bih je ja predavao? Ja volim riđokose.
Hajde, nemoj opet da mi zaspiš. - Ostavi me na miru.
Možete samo da me iznesete odavde.
I o tome smo razmišljali.
Hajde, momci. Dižite ga. - Erni, budi se. Ustaj!
Hajde. - Pazite samo da vam ne ispadne.
Idemo, ćale. - Venčanje.
Tako.
Sad će Junior da priča s tatom.
Ovo ide unazad.
Kakav sam ja...
Hej, Vorniki!
Dolazi ovamo! Marfi se ženi!
Idemo.
Dragi naši, okupili smo se ovde
da pred Bogom i ovim ljudima
spojimo ovog muškarca i ovu ženu u svetu bračnu zajednicu.
Ko predaje ovu ženu ovom muškarcu?
Ja. - Ponavljajte za mnom.
Ja, Robert, uzimam tebe, Elizabet za svoju ženu.
I obećavam da ću te čuvati... - I obećavam da ću te čuvati.
I u dobru i u zlu... - I u dobru i u zlu.
U siromaštvu i bogatstvu... - U siromaštvu i bogatstvu.
U bolesti i u zdravlju... - U bolesti i u zdravlju.
I da ću te voleti i štititi dok nas smrt ne rastavi.
Neka one koje Bog spoji čovek nikad ne rastavi.
Lezi dole!
Moraće da se potrude ako misle da nas rastave.
Da vidimo da li si išta shvatio.
Vod stoj!
E pa, deco, ovo je za vas.
MLADENAČKI APARTMAN sobna usluga
Momci, od sveg srca... Hvala vam.
Ne uznemiravaj
Šta gledate? Idemo odavde.
Dondaro, gde si ti bio? U osvajanju?
Dondaro!?
Reci mi, čoveče, kakvu to moć imaš nad ženama?!
Šta je s vama, momci? Svi ste mi nekako umorni.
Upravo venčan
Dobro jutro, dušo.
Ne dopada mi se ovo. Previše je tiho.
Možda su se povukli sve do Rima.
Ovim tempom, do Rima nam treba 3 dana.
U redu, momci, pauza!
Pogledaj onaj stari manastir tamo gore.
Tako miran... Kao da je rat hiljadama kilometara daleko.
Ili hiljadu godina.
Možda si u pravu da su se Švabe povukle sve do Rima.
Ali ako hoće da nam naude, ovo je pravo mesto za zasedu.
Daj mi artiljerijski štab.
Halo, Pite? Voker ovde.
Vidiš li onu zgradu na brdu? - Manastir? - Zovi je kako hoćeš.
Vojnom terminologijom, to je osmatrački bunker.
Ako ne želiš da svi izginemo, baci se na posao.
Ne mogu, naređenje odozgo. Zločin prema religiji.
Je l' tebi ovo deluje kao nešto religiozno?
Doktora!
Momci, idemo!
Izgubili smo trojicu.
Ovo mora da bude dublje.
Da, izgleda da će nam ovde trebati veće lopate.
Patrola, patrola!
Još jedna patrola i poludeću!
Bolje bih se osećao kad manastir ne bi buljio u mene.
Upravo smo se vratili, kapetane.
Naleteli smo na vatru iz malog kalibra na brdu 457.
Na vatru minobacača na 793.
Imaju strašnu artiljeriju.
Ali nisam uspeo da je lociram.
Ubili su mi poručnika Džozefa, Spensera i Trentona.
Majklson je ranjen u ruku, ali njega smo izvukli.
Dobro, naredniče. Idi nešto da pojedeš.
Ti ćeš zauzeti Džozefovo mesto. - Razumem, gdine.
Da! I ako...
Ako je poručnik Džozef imao nešto od ličnih stvari,
pošalji mi ih ovamo, molim te.
Mnogo me bole leđa!
Neka neko pozove vodoinstalatera.
Zvučaće prilično glupo, ali nekad kad se
navodno odmaraš, umara te samo disanje.
Hoćeš toplu kafu? - Ne.
Ovi iz manastira opet počinju.
Svi znaju da ga švabe koriste kao osmatrački bunker.
Zašto ga već jednom ne bombarduju?
Ja sam katolik, ja mislim da bi ga trebalo bombardovati.
Slažem se, burazeru.
Imam ženu i dete.
Ne očekuju valjda da umrem za parče kamena?
Zašto nisam rođen beskoristan, a ne ovako zgodan?
Poručnik Hokins vama na usluzi, gdine. Stiglo je pojačanje.
Dobro, dolazim odmah.
Posle će sobarica sve da počisti.
Naredniče, postrojte ljude! - U redu, momci! U stroj!
Prva četvorica... prvi vod.
Narednik Vorniki će vam pokazati vaše hotelske apartmane.
Sledeća šestorica... drugi vod. Za vas će se pobrinuti kaplar.
Ostali idu kod poručnika Hokinsa.
Ti preuzmi vod poručnika Hemslika.
Prođeš pored zemunice, ideš nizbrdo i skreneš levo.
Dobro, to je sve.
Jel' se iko od vas krelaca razume u gramofone?
Kakve sam naopake sreće, uvek mi takvi neki dopadnu.
Lezi dole!
Čoveče, pa ovde može da se pogine!
Da sinhronizujemo satove.
Vi se držite narednika Vornikija, poručniče. Poznaje teren.
Dobro, krenite. - Idemo, momci.
Vidimo se, Ejra! - Srećno.
Mnogo me bole leđa!
Baš je hladno.
Kroz ova vrata prolazi najhrabriji novinar na svetu.
Naš junak! - Naš junak?
Šta je ovo? - Dobili ste poštu, gdine Pajl.
Hvala.
Vidim već ste otvorili. - Nije pisalo "lično".
Šta piše? - Ništa naročito.
Samo da ste dobili Pulicerovu nagradu.
Čoveče!
Žao mi je što moram da vas obavestim da više niste novinar.
Sad ste uvaženi pisac.
Jadničak. Postaće slavan.
Vidi, vidi...
Erni Pajl, negde u Italiji
Odavno sam redova Marfija Bez Krila
počeo da smatram starim prijateljem.
Bio je samo jedan običan momak iz Indijane.
Bilo mi je teško da zamislim da je ikad ikog ubio.
Svima će biti velika uteha saznanje da i vaši sinovi,
ma gde bili,
na moru, u vazduhu, ili u svojim skloništima...
Da, gdine, i vaši momci slave Božić.
Uz ukusnu ćurku, sos od brusnica i ostale đakonije.
Baš jedemo ćuretinu...
Oduvek sam vole prvo da pojedem ono čime je napunjena.
Sos od brusnica!
Jadni oni naši kod kuće, sigurno su skroz zbunjeni.
Rekoh ti da poneseš gramofon.
Ti si dobio ćuretinu, druge jedinice isto.
Generali su dobili ćuretinu. I moji ljudi treba da je dobiju.
Pokušali smo da... - Ne zanima me.
Ili ćeš mi doneti ćuretinu ili tražimo novog poručnika.
Videću šta može da se učini, gdine.
A brusnice? - Samo malo!
Brusnice!
Brusnice.
Verovali ili ne, stigla je ćuretina.
Šta kažete? - Kakva je!
Daj ovamo! - Daj i meni parče! - Stigao je Deda Mraz!
Ovde kapetan Voker.
Razumem. Treba vam par zarobljenika?
U redu, gdine. Daćemo sve od sebe.
Pojačanje? Još nije stiglo.
Razumem, gdine.
Još jedna patrola. - Idem ja.
Dosta si ti išao.
Svaki korak napred je korak bliže kući.
Dobro. Povedi 10 ljudi.
Jesi li doneo vino? - Kakav je to Božić bez vina?
Erni, ti si genije!
A posle ove male gozbe, da pripalite kako valja.
U redu, naredniče! Idemo, momci!
To bi bilo to, narode. Ovde Bob Houp.
Iz Vazduhoplovnog radija. Želim vam srećan Božić
i srećnu Novu godinu u me svih nas s ove strane.
Bog vas blagoslovio sve.
Erni, jesi li nekad bio u Holivudu?
Jesi li video Kerol?
Upoznali smo se. - Je l' istina da je...?
Tako se priča. - Reci mi još nešto. Jesu li stvarno...?
Jesu li?
Pa... Zaboravio sam da pitam. Verovatno jesu.
Ti si stvarno mnogo proputovao, je l' da, Erni?
Njujork, Vašington, Holivud... Svuda si bio!
Kad se sve ovo završi, doći ću kod tebe.
Dobro.
Da mi nađeš posao.
Naravno.
Uhvatili smo ih, gdine. - Upisaću ih.
Trebaju nam još petorica.
Vodi ih u štab i pobrini se za njih.
Još nešto, kapetane? - Ne, hvala.
Sačuvali smo ti malo ćuretine, naredniče. - Ne jede mi se.
Kako me bole leđa.
Taj jedva čeka da čuje sina!
Nisam ja.
Odoh ja.
Idem da dremnem.
Laku noć, narode. - Hvala što si nam ulepšao Božić.
Zdravo, Erni.
Srećan Božić, Bile. - Takođe, Erni.
Hoćeš jedno piće pred spavanje? - Što da ne?
Šta ti je to? Tajno oružje?
Grapa. - Grapa? - Italijanska mesečina.
Posle trećeg ne znaš gde se nalaziš.
Više bi mi prijao zračak sunca u Albukerkiju.
Mora da je lepo u Novom Meksiku u ovo doba godine.
Nego šta. - Oduvek sam maštao o tome da se preselim na zapad.
Možda i hoću jednog dana. - Ako se preseliš...
Potraži nas.
Moja žena i ja ćemo ti pomoći koliko možemo.
Jesi li ti oženjen?
I jesam i nisam.
Ja sam želeo jedno, ona nešto drugo.
Razišli smo se. Sa tim je gotovo.
Imena...
Mnogo starih imena je precrtano,
mnogo novih dopisano.
Nisi jedini pisac u ovoj jedinici.
I ja stalno nešto pišem.
Džons, Piterson,
MekKarti, Spetovski,
Smit...
"Draga gđo Smit, vaš sin je danas poginuo hrabro..."
Dolaze neki novi klinci.
To te prosto ubija.
Neki jedva da su počeli da se briju.
Nemaju pojma gde su, preplašeni su nasmrt.
Znam da nije moja krivica ako poginu,
ali se osećam kao ubica.
Ne volim ni da ih pogledam, tu novu decu.
Završi ovo, Erni. To je...
Za plažu Ancio, za Salerno, za Torento...
Bože, mnogo sam umoran!
Probaj da malo odspavaš.
Sad se setih Fildsovog leka za nesanicu:
mnogo sna.
Imena, adrese...
I brda koja treba zauzeti.
Iznenadio bi se kad bih ti rekao koliko još brda treba zauzeti.
Erni, pobogu, zašto se ne vratiš kući?
I sam sebi često postavljam to pitanje.
Kad bismo mogli da stvorimo
nešto korisno od sve ove energije,
uz pomoć svih tih ljudi...
A oni su najbolji, Erni.
Najbolji!
Da.
Živimo u uslovima koji su drugima potpuno strani.
Čak i vazduhoplovcima.
Njihov susret sa smrću razlikuje se od našeg.
Kad umru, sveže su obrijani, lepo nahranjeni.
Ako im je to za neku utehu.
Ali pešadinac živi toliko bedno.
Bedno i umire.
Osim ako...
Dondaro!
Bio si u provodu?
Obradujem se kad čujem da se neko od mojih ljudi relaksirao.
Nisi ni svestan šta bih dao
da ti lično polomim svaku koščicu!
Jedno je šaliti se po gradu. Ovo ovde je nešto sasvim drugo.
Sklanjaj mi se sa očiju pre nego što te... Čekaj!
Javi se naredniku Vornakiju.
Reci mu da ćeš kopati klozete za njegove ljude odavde pa do Rima.
Lepe i duboke!
Imaš sreće, Dondaro! Izučićeš zanat!
Posle rata ću napisati knjigu i razgolititi odnose u armiji!
Dondaro, reci mi u poverenju...
Je l' vredelo?
Momci! Gledajte!
Pobijte ih sve! Sravnite ih sa zemljom!
Evo vam, Švabe!
Bilo je krajnje vreme! - Čoveče, baš su lepi!
Da se i mi pomerimo odavde.
General Ajzenhauer je odlučio da se manastir bombarduje.
Rekao je: "Ako moramo da biramo između čuvene građevine
i žrtvovanja naših ljudi, životi naših ljudi su vredniji."
To je bila jedna od onih velikih ironija rata.
Ruševine manastira postale su nacistička utvrđenja
i opet smo morali da stanemo.
Opet smo bili na samom početku.
Gde je Vorniki? Je l' se vratio?
Idi i odnesi mu kafu.
I nemoj da ga gubiš iz vida.
Kad opet krećemo u napad? - U 18:00.
Kafu, kapetane? - Ne, hvala.
Još je topla. - Hvala, Pite.
Jedva sam se vratio, gdine.
Gde si se zadržao? - Zaveži!
Hajde sad, reci: "Zdravo, tata".
Zdravo, tata. Zdravo, tata.
Pobiću ih. - Nastavi, sine!
Sve ću ih pobiti.
Sve!
Zdravo, tata.
Da nije njih, sad bih bio kod kuće sa sinom.
Bio bih kod kuće sa sinom!
Ubiću i poslednjeg skota!
Pobiću ih! Pobiću ih! - Naredniče!
Vornaki! - Sve ću da ih pobijem. Sve do jednog!
Stani!
"Zdravo, tata. Zdravo, tata..."
Vodite ga kod doktora. - "Hajde, sine."
Momci, vreme je da i mi nešto preduzmemo.
Artiljerija i avijacija su uradile sve što su mogle,
ali to nije bilo dovoljno. Kao i u svakom ratu,
došao je trenutak da se u borbu uključi
pešadijska borbena mašina koja će dokrajčiti neprijatelja.
Odakle si, vojniče? - Iz Luizijane. - Dobro.
Monte Kazino mnogo lepše izgleda sa ove strane.
Svi putevi vode u Rim! Imam jednu devojku tamo.
Znate li gde je 18-ta pešadijska?
Tamo. - A četa C?
Ono što je ostalo od nje.
Zdravo, Erni.
Gde si bio, Erni? - Cunjao sam unaokolo.
Zdravo, Erni. - Zdravo.
Dobro došao na drugu stranu Monte Kazina.
Čim se pokrenu, momci su veseliji, je l' da?
U pravu si. Zdravo, momci. - Zdravo, Erni. - Uspeli ste?
Mi smo razvalili vrata, a onda su ostali navalili.
Neka ih, nek se zabavljaju. Još su mladi.
Ima li malo mesta za mene? - Naravno. Samo sedi.
Drago mi je što te vidim, Erni. - Hvala.
Još niste pojeli to kuče?
Hajde, momci, pomozite malo.
To je Dondaro.
Kapetan!
Žao mi je, stari moj.
Gdine, žao mi je.
Idemo, momci.
Takav je naš rat.
I mi ćemo nastaviti da ratujemo, od jednog do drugog bojnog polja
dok se rat konačno ne završi.
Pobedićemo i nadam se da ćemo moći da uživamo u pobedi.
Ali dostojanstveno.
I svi zajedno ćemo pokušati da zaboravimo pretrpljene muke,
da ponovo izgradimo naš razrušeni svet,
da ga izgradimo na zdravim, čvrstim nogama
kako više nikad ne bi došlo do rata ovih razmera.
A za one nad čijim glavama se nalaze drveni krstovi
više ništa ne možemo da uradimo
hvala vam, momci. Hvala.
OBRADIO: loggikg Obrada: suadnovic