OSVETA ŽENE
Scenario ALDOUZA HAKSLIJA Prema njegovoj priči "ĐOKONDIN OSMEH"
Oh. Ovde si, zar ne?
Emili, obećala si...
Sad izbrišite. - Ne otežavaj mu, Henri.
Ti si ta koja mu otežava.
Tretiraš svog brata kao neodgovornu budalu.
A onda se iznenadiš kad se ponaša poput jedne.
Zbogom, Henri.
Neću zaboraviti šta si učinio za mene.
Bio si tako neljubazan prema njemu, a jadni momak je u takvim teškoćama.
Sam je zato kriv.
Ponekad mislim da je on jedina osoba na svetu kojoj se i dalje stalo do mene.
Govorio mi je tako slatke stvari pre nego što si ušao.
Kao ček.
Henri!
Oh, kako možeš? - Žao mi je draga.
Sad... je li ovo za hemičara?
Nikad mi ne kažeš ništa lepo. Zato što to ne osećaš.
Mrziš me, stvarno. - Emili, molim te.
Ne, čak me ni ne mrziš. To bi bilo previše problema.
Samo ti je dosadno. Dosadno ti je i zgrožen si jer sam bolesna.
Zbog ovoga. - Moramo li ponovo da prolazimo kroz ovo?
Ne možeš da podneseš da si blizu mene. Zato nećeš da izađeš sa mnom.
Draga moja, rekao sam ti. Previše sam zauzet.
Prezauzet. Nikad nisi zauzetiji od Roberta.
Robert se ponudio da me odveze svojim autom.
Ali ne možeš ići autom. Previše je naporno.
Nije to pitanje umora.
To je pitanje biti sa nekim do koga ti je stalo.
Misliš, kome je stalo do tvog novca.
Pa, nije me briga ako je tako!
Bar ne želi da sam mrtva, što ti želiš. - Emili!
Henri, sigurno to ne može poreći. Želiš li da budem mrtva?
Oh, sigurno hoću ako ovako nastaviš nadalje.
Žao mi je. - Ne, ne. Uđite i slušajte.
Upravo je to rekao sa tako mnogo reči. Želi da sam mrtva.
Gde ideš?
Zaboravio je na poklon za Dženetin rođendan. Idi za njim, hoćeš li.
Prust!
Kompletna dela. I u tako lepom povezu.
Zdravo, generale.
Vidi, oče.
Hvala, Henri. - Tako sam srećan što ti se sviđa.
Ne mogu da razumem šta pričaš. Pokaži mi to što ti je Emili dala.
Zar nije divno?
Oni su me razmazili. Ne zaslužujem to.
Zaslužuješ sve što si dobila. To je činjenica, Maurije.
Provodiš svoj život brinući o bednom starom slabiću poput mene.
Oče, molim te.
Žrtvuješ sebe, umesto da se udaš.
Nisam vredan toga.
Trebao bih biti mrtav.
Otežavam svačiji život.
Sada će nas ova tvoja devojka napustiti.
Ne brini oko toga, oče. Biće to u redu.
Veoma lepo.
Kakve su vesti o Emili?
Zbog toga sam došao da razgovaram sa vama.
Hoćete li nam ukazati dobročinstvo?
I doći sutra da ručaš sa nama?
Voleja bih to.
Ali zašto je to dobročinstvo? - Blagoslovljeni da su mirotvorci i...
Potreban nam je mirotvorac.
O čemu se tu radi? - Uobičajena stvar.
Koja, žena? - Oče, molim te.
U ovom slučaju radi se o nečemu drugom.
U redu, izvedite me, sestro. Vreme je da odem i nahranim pse.
Počeo sam, bojim se, da prigovaram njenom bratu.
To je nakostrešilo Emili protiv mene. Nasilna je.
Nakon čega smo oboje izgubili strpljenje.
Sasvim besmisleno, naravno, ali takav je život nažalost.
Ne mora da bude. - Ne, pretpostavljam da ne.
Da sam samo bio malo manje nestrpljiv.
A Emili bi mogla biti razumljivija.
Tada bi svako od nas bio neko drugi i živeli bismo srećno do kraja.
U međuvremenu.
Misliš li da bi žena koja je bila u braku toom svojih najboljih 20 godina...
trebala da se složi sa ukusima svog muža, zar ne?
Pa da, naravno. - Dobro.
Prvi put kad sam Emili pokazao modernu sliku rekla je da čini da se oseća bolesno.
Tada smo bili vereni.
Sad, poslednji put sam joj pokazao jednu, pre oko 3 dana.
Još uvek je činila da se oseća bolesno.
To je ono što vi zovete "intelektualno druženje".
Srećom, postoji neko ko razume o čemu pričam.
Razmišljam o tome kad sam prvi put videla modernu sliku.
Kada je to bilo?
Sećaš li se mlade žene koja se vratila iz Indije baš pre rata?
Oh, da.
Vrlo šarmantna i lepa mlada žena.
To nije ni ovde, ni tamo.
Poenta je da je ona bila neobrazovana mala budala.
I bio si veoma ljubazan prema njoj.
Otvorio si vrata i tamo su bile sve stvari o kojima sam samo slušala.
Slikarstvo, poezija, muzika.
Bilo je to poput otkrivenja.
Kao transformacija.
Draga Dženet.
Ah.
Voleo bih da Emili može da se transformiše.
Ali bojim se da to nije baš verovatno.
Pa, očekujem te sutra.
Ne ideš valjda već? - Ah, dužnost.
Dužnost. Stroga ćerko Božjeg glasa.
Moram voziti do Vindsora.
I podići najnoviji recept Emili.
To je tipično za tebe, Henri.
Uvek se šališ o dužnostima, ali nastavljaš da ih obavljaš.
Je li? Pa... moram priznati, nisam to primetio.
Moram se oprostiti.
Gde ti je auto? - Kod kapije.
Poći ću sa tobom. - Nećeš to učiniti.
Sanjaću o tome.
I sutra.
Misteriozni poklon. - Čemu to?
Za tvoje misli.
Vrede više od toga.
U redu. Daću ti 6 penija kad sutra dođeš na ručak.
Jesmo li se dogovorili. Doviđenja.
Prvo idemo kod apotekara. - Da, ser.
Gde si tako dugo?
Nije bilo pomoći, dušo.
Morao sam dati Dženet poklon. Rođendan joj je.
Mora da je strašno stara, zar ne?
Sa tvoje tačke gledišta, ona je praktično jednom nogom u grobu.
A sa moje tačke gledišta, ona je zgodna mlada žena od 35 godina.
U stvari, bila je zaista prelepa pre 10 godina.
Pretpostavljam da si flertovao sa njom. - Naravno da jesam.
Flertuješ li još uvek sa njom?
Samo na naj duhovni način.
Henri, ponekad te mrzim.
Srećom, imaš svoj neponovljivi način pokazivanja.
Znam da me zaista ne voliš, ali me nije briga.
Mogu te voleti dovoljno za dvoje.
Da te ne volim, mislila bih da si užasan.
Isto i tebi, dušo moja. Mnogi od njih.
Zar ne bismo mogli večerati zajedno?
Ne mogu. Večeram kod kuće večeras.
Kod kuće?
Ali to se ne računa.
Oh sad razumemm. Moja žena će biti zanemarena
da bih tebe vodilo na večeru, dušo.
Mislim da si težk. - Dobro. Onda...
te ne moram pitati za sutra uveče.
Henri, misliš li to?
Nema pravo da tako postupa sa Robertom. Uopšte nije u redu.
Ali draga moja, moraš priznati da je Robert pomalo... pa, neodgovoran.
Robert bar ima dobro srce. Henri misli ni na koga osim na sebe.
Nepravedna si prema njemu, Emili.
Nisi ti udata za njega već 18 godina.
Ako se tako osećaš, iznenađena sam što ga nisi napustila.
I gledam ga kako se druži sa drugom ženom?
Ne hvala. - Ali ako bi ga to usrećilo?
To je najbolji mogući razlog da to ne uradim.
Emili.
Ne znam kako možeš biti tako neoprostiva.
Zašto ga ne pustiš?
Uradi to zbog sebe.
Zbog sebe?
Nije dobro da se osećaš tako ogorčeno i osvetoljubivo.
Nije ni čudo što si bolesna. - Gluposti.
Ali to je istina. Ljudi umiru od takvih osećanja.
Ili žive od njih.
Da ti kažem jedini razlog zašto sam još uvek živa?
Jer bi Henri bio tako srećan da ja umrem.
Stvarno to misliš, Emili?
Naravno da mislim.
Poranio si, zar ne?
Moje je popodne za izlazak.
I uzgred...
nećeš mi zameriti ako se večeras malo kasnije vratim, zar ne?
Moja sestra pravi zabavu.
Grašak. Tako mi je dosadno grašak.
Pa, videću da li kuvar umesto toga ima nešto drugo.
Čekaj, sestro.
Emili, ručaćeš sa nama.
Ne, ne. Neću da ga vidim. - Gluposti.
Reći će da mu je žao, a ti ćeš mu oprostiti i zaboraviti.
A onda imamo lepu malu zabavu za proslavu.
Oh, u redu. U redu.
Pošalji Mejzi da mi pomogne da se obučem.
Idem da kažem Henriju.
Hvala ti.
O jadna gđo Maurije.
Strašno je bolesna, zar ne?
Oh, o njenom zdravlju ne razmišljam. To je... pa, znaš.
Gđice Spens, mogla bih da vam ispričam
stvari zbog kojih bi vam se kosa digla na glavi.
Seks. To je jedino o čemu razmišljaju. - Kako to mislite?
Muškarci. Ne bi nijednom verovala.
Francuzu upogotovu.
Sumnja li gđa Maurije?
Mislim, misli li da postoji još jedna žena?
Oh, ona je dovoljno pametna da ne poteže to.
Ali kažem vam, ništa nas ne bi iznenadilo.
Gđo Maurije i vi izgleda imate o mnogo čemu da razgovarate.
Zna da sam prijatelj.
Da vam kažem nešto, gđice Spens.
Znate li onaj njen broš? Onog dijamantskog vilinog konjica?
Da, znam na koji mislite.
Ostavće ga meni u svom testamentu.
Nije da očekujem da će umreti.
Iako se to, naravno, lako može dogoditi. Sa njenim srcem u takvom stanju.
Zdravo, Henri.
Pa, kakve vesti?
Mir ili rat? - Mir.
Oh hvala Bogu. Čak i ako je to samo primirje.
Pođi sa mnom. Želim nešto da ti pokažem.
Oh.
A Modigliani.
Nisi ga kupio, zar ne?
Ne mogu ga baš priuštiti, ali nisam mogao odoleti.
Kakvo zadivljujuće delo.
Da i zamisli da je taj idiot otišao i umro u 37. godini.
Možda je otišao negde gde može da slika ovakve stvari.
Nemam strpljenja sa ljudima koji umiru mladi.
Zapamti to, Dženet.
Pozvana si na ručak na moj 80. rođendan.
Jesi li siguran da ti do tada neću dosaditi?
Ne.
I dalje ću se pitati šta se krije iza tog tvog misterioznog osmeha.
Šta se, uzgred, dešava?
Nećeš da odgovoriš.
Gde su tih... šest penija?
Sad moraš da kažeš.
Draga moji, ne bih jeo te crvene ribizle da sam na tvom mestu.
Zašto ne bih? - Seti se šta je Libard rekao.
Ništa sa kožom i vlaknima.
Ali ja volim ribizlu.
To nije razlog da se razboliš.
Ne budi tiranin.
Naravno da verujem u to da joj dam ono što voli.
To joj donosi više koristi nego zavaravanje sa dijetama i stvarima.
To uvek kažem dr. Libardu.
U redu. Neka bude po tvome
Zar ne bi trebalo da pođeš, sestro? Propustićeš autobus.
Samo želim da dam gđi Maurije njen lek.
Ne, ne muči se. Ja ću se pobrinuti za lek. Pođi ti slobodno.
To je vrlo ljubazno od vas, iguran sam u to.
Verovatno vas neću videti do jutra, gđo Maurije.
Nadam se da ćete imati lepu zabavu. - Hvala.
Doviđenja, gđice Spens. - Doviđenja.
Hvala Bogu.
Ne krivi mene ako te stvari uznemiruju.
Krivim li te ikad?
Nikad mi i nemaš šta zameriti.
Ja sam ideja supruga.
To uopšte nije smešno.
Lepo je osetiti sunce na svojjoj koži.
Klara, moj lek. Idi i donesi mi ga, hoćeš li.
Boca na komodi. - Ne muči se, Klara.
Moram da odem po cigare. - Hvala, gdine.
Da ti sipam kafu? - Molim te, draga.
Uzimaš šećer, zar ne? - Punoo, molim te.
Libard mi uvek daje lekove najgoreg ukusa.
Tri kašičice. To bi trebalo da ublaži ukus.
I daj mi jednu tacnu.
Kafa za tebe, Henri? - Bez šećera. Hvala.
Izvoli draga moja. - Hvala.
Oh, odvratno. Brzo, moja kafa.
Hvala ti, Dženet.
Ti znaš. Kažnjavali su me za kad sam bila dete.
Ništa zbog onoga što sam bio navikao da radim.
Ali sada, na sreću, sve prekršaje mogu počiniti savršeno nekažnjena.
Bože, vruće je.
Hoćeš li da ti premestim stolicu u senku, draga?
Ne, hvala.
Mislim da ću otići unutra i malo odspavati.
Ovi prvi topli dani su veoma naporni.
Spavaj dobro, draga moja.
Uzgred, večeras neću biti na večeri.
Gde ideš?
Stari gdin Džonson želi da razgovara o novoj aviokompaniji koja ga zanima.
Znaš kolikko mrzim da budem sama u kući.
Moje poslednje veče kod kuće, šta više. - Žao mi je draga.
Nisam mislio da ćeš se osećati sentimentalno zbog toga.
Hoćeš li okasniti? - Ne, ne. Naravno da ne.
Najkasnije do 10 :30. - U minut.
Dobro veče, gdine Lester. - Dobro veče.
Je li... je li me je neko tražio?
Pitaću na recepciji, ser.
Dobro. Napravi mi martinija dok to radiš.
Vrlo dobro, ser.
Užasno, zar ne?
Trebalo bi da postoji zakon protiv takvih stvari.
Zar ne misliš tako? - Ne znam.
Voliš li muziku?
Ne mnogo. - Ne voliš?
To je loše.
Ništa za vas na recepciji, ser.
Doneo je samo jedan.
Lako može da napravi i drugi. - Ne, hvala.
Hvala.
Čajopija koji mrzi muziku?
Uz sve to vam se čini da ste praktično glupi.
Sada, postoji način da se nešto aže glupoj ženi.
U svakom smislu te dvosmislene reči.
Na prvom mestu.
Zdravo. - Izvini što kasnim.
Drago mi je da si došao. Ovde je čovek koji mi dosađuje.
Šta?
Ne, Henri.
Oči te ne varaju.
Zaista je tvoj neodgovorni i maloumni šurak.
Zar me nećeš upoznati sa ovom šarmantnom mladom osobom?
Doris, ovo je gdin Robert Lester.
Gđica Mid.
Kako je čudan život, gđice Mid.
Da pomislim da ste praktično član porodice.
Moram reći Emi o ovom novom dodatku domaćem krugu.
Biće oduševljena.
Izvini, Doris.
U redu.
Koliko tražiš?
Pa, Emili mi je trebala dati 400.
Kad si ti u svojojoj mudrosti odlučio da intervenišeš.
U redu, daću ti 400.
Emili je davala... ti kupuješ.
Ni jedan peni manje od 500.
Roberte, ti si... - Henri.
Znaš kako mrzim loš jezik.
U redu.
Dođi sutra. Daću ti ček.
Doći ću rano.
Pre nego što Emili ustane.
Dođi kad god želiš. Uvek ćeš biti podjednako nepoželjan.
Ovo je bila vrlo lepa prilika, gđice Mid.
Nameravam da proslavim naš susret šampanjcem.
Bolje ćeš se osećati ako i sam naručiš flašu, Henri.
Je li on zaista tvoj šurak, Henri?
Da.
Ne želim da radim stvar koja nije u redu. - Biće to u redu.
Radije bih da odustanem potpuno od tebe. Samo zato što te toliko volim.
Oh, dušo.
Hvala, Doris.
Učinila si da se skoro osećam postiđeno.
Albert je, ipak, bio u pravu oko jedne stvari.
Treba nam šampanjac uz večeru.
Konačno, ko ti kaže da se svet večeras ne bliži kraju?
Pretpostavimo da imamo samo 6 sati do poslednjeg udara.
6 sati da se najbolje iskoristite.
Laku noć, MekNab.
Libarde.
Je li moja žena bolesna?
Pokušali su da vas kontaktiraju kod gdina Džonsona, ali tamo vas nije bilo.
Oh ne... bio sam sprečen.
Imao sam kvar.
Žena vas je neprestano tražila.
Odmah ću otići do nje. - Bojim se da je prekasno.
Prekasno?
Da, pretpostavljam da spava.
Gđa Maurije je preminula pre oko 4 sata.
Misliš... misliš...?
Ona je mrtva?
Nažalost nisam bio tamo kad su me pozvali.
Stigao sam kad je sve bilo gotovo. Jedina osoba sa njom je bila Dženet Spens.
Dženet?
Da, sluge su poslale po nju.
U kasnim popodnevnim satima došlo je do naglog napada mučnine.
I to je ono što joj je zaustavilo srce.
Sigurno je pojela nešto što joj nije odgovaralo.
Na ručku?
Pretpostavljam da je tako.
Oprostite. Ja...
Videla sam svetlo i pitala sam se da li...
nije li nešto u redu?
Ništa osim toga što je gđa Maurije mrtva.
Kako to mislite?
Umrla je od srčanog udara dok ste bili odsutni.
To je bilo zato što si joj dala onu ribizlu.
Sećaš se? Upozorio sam te na vreme.
Želela si da bude po tvome, zar ne?
Je li to istina, sestro?
Pa, volela ih je, ser.
Ali znate koliko sam uvek izričito insistirao na blagoj dijeti.
Pa da, doktore. Ne mogu...
Nisi mislila da će je ubiti, ali jeste.
Molim vas, ovo je profesionalna stvar. Ne treba ubrizgavati retoriku u ovo.
Bolje da sad odete u svoju sobu, sestro.
Razgovaraću sa tobom sutra.
Držimo se činjenica, Maurije.
Može biti ribizla ili možda nije. Sve što znamo je da ju je nešto uznemirilo.
Imala je srčani udar.
Mogu li... mogu li otići do njene sobe?
Sačekaćuvas ovde.
Sestra sam već 20 godina.
I ovo je prvi put da je bilo ko imao nešto protiv mene.
Ne smete to tako teško da primate.
Pokušava da me uništi, gđice Dženet.
Nikad neću dobiti drugi posao. - Gluposti.
Ne bih mogla poželeti bolju sestru svom ocu.
Vrlo ste ljubazni, gđice.
Jeste li znali da naša medicinska sestra odlazi?
Da, čula sam.
Priznajem da je dobra medicinska sestra. Ja sam prva koji je to priznala.
Medicinska sestra Bredok nije imala razlog da zanemari moja uputstva.
Mislim da mogu da vam kažem razlog.
Terala je inat Henriju. - Terala inat?
Zašto? - Ne sviđa joj se. To je sve.
Samo zato što pripada muškom polu, pretpostavljam.
Neke od njih postanu takve.
Dženet.
Tako sam ti zahvalan što si bila sa Emili na kraju.
Da, mislim... mislim da joj je to pomoglo.
Henri, pokušaj da se ne osećaš ogorčeno zbog te sestre.
Nije želela da nanese štetu. - Znam.
Pakao je popločen dobrim namerama. - Sutra će izaći iz kuće.
Angažovaću je da pazi na mog oca.
Pa, ne zavidim ti. - Mislim da je to dobra ideja.
Mogu da budem u kontaktu sa njom i ponekad skoknem na predavanje.
Pričaj mi o jadnoj Emili. Je li mnogo patila?
Previše za tebe.
Bilo je strašno.
Bilo je tako strašno.
Nikada ranije nisam video da neko umire.
Nisam shvatila.
Žao mi je, Dejvide.
Ne bih to smela pustiti ovako.
Ne mogu da zaboravim.
Odjednom je vidim kako se bori za dah.
Sa onim groznim pogledom straha i bola na njenom licu.
Da te odvedem kući? - Ne.
Ne, hvala, Henri. Imam svoj auto.
Ostani ovde sa dr. Libardom.
Laku noć. - Laku noć, Dženet.
Nema se šta reći.
Samo gluposti koje ništa ne znače.
Jedan razgovor u jednom univerzumu. Jedan umire, a drugi pati.
Otkrio sam to kad je Margaret umrla.
Vas dvoje ste bili vrlo bliski, zar ne?
Bili smo u braku skoro 30 godina. - 30 godina.
Pa ipak.
Nije važno vreme. Važno je ono što osećaš.
Šta si ti.
Sećaš li se kakva je Emili bila tada?
Margaret je govorila da izgleda kao princeza iz bajke.
Da vam kažem gde sam bio večeras?
Čini se dovoljno očiglednim.
Pretpostavljam da mislite da sam dostojan prezira, zar ne?
Nikad nisam razmišljao o tome.
Ali ponekad mi te je veoma žao.
Rođen sa mnogo novca.
Nije šala.
Nebo zna, užasna je stvar zarađivati za život, ali...
bar daje određenu svrhu.
Pravac u nečijem životu.
Dok bogat čovek...
čovek bez posla ili porodice koju treba izdržavati...
može sebi da priušti da živi. Neprekidno, ako shvatate šta mislim.
Bez ikakvog cilja, osim sopstvenog ukusa i apetita.
Drugim rečima, on može sebi da priušti da nije stvarno ljudsko biće.
Mislite li da sam sposoban da se promenim?
U ovom trenutku da.
Ali lako je biti heroj u doba krize.
Ono što je teško jeste da se u uobičajenim vremenima ponašate čak i umereno dobro.
Pitanje je koliko želite da promenite za mesec dana.
Jesam li slab kao sve to?
Jednostavno ne znam.
Ne bi me iznenadilo da jeste.
Ne bi me iznenadilo ni da niste.
Sa 56 sam prestao da se čudim bilo čemu.
Pa, moram u krevet.
Sutra imam težak dan.
Budi oprezan! - Jesam oprezan.
Oh.
To je retorička veština.
Prepoznao bih je na km.
Zveknuo bih vas po licu zbog toga.
Dobar dan, gđice.
Šta se događa?
Gde je gdin Maurije? - Zar niste znali, gđice?
Otišao je. Otišao je u Kornval.
Kako čudno. Nije mi ništa rekao.
Juče se odlučio. Iznenada.
"Kler", rekao mi je... "Treba mi promena."
Pa kažem mu... - Je li rekao kad će se vratiti?
Ne... ali celu kuću ćemo ponovo okrečiti.
Znate koliko to traje.
Neli, Kuk i Mejzi i ja imamo od sutra slobodne 3 nedelje.
Srećni prosjaci. Voleo bih da imam slobodne 3 nedelje.
Hajde idemo.
Kakvo nebo! Zar nije divno?
Ali ti ga ne gledaš.
Prestani. Mrzim kad govoriš francuski.
Prijatelj će morati da nauči da se nosi sa tim.
I u dobru, i u zlu.
I na engleskom i na francuskom jeziku.
Dok nas smrt ne rastavi.
Dragi, koliko me voliš?
Koliko? Hajde da vidimo.
Rekao bih oko 17 puta više nego što volim englesku kuhinju.
Ne, ovo nije šala. - Potpuno ste u pravu.
Engleska kuhinja je tragedija.
Zbog toga sutra krećemo u Pariz.
Pariz? Misliš?
Nažalost, moram pokupiti neke papire za put do Londona.
Misliš kod kuće?
Dobro. Tada imam priliku da vidim kako to izgleda.
Ne, nećeš. Sačekaćeš me kod tetke Neli.
Ali... - Ne želim da nas niko koga znam vidi zajedno.
Ne dok se ne vratimo iz inostranstva.
Znate kao i ja kako pričaju. - Sluge nisu tu. Sam si mi to rekao.
Znam, znam. Ali kuća je puna molera.
Ne u subotu popodne. Sutra je subota.
Molim te pusti me da zavirim u to. Molim te. - Dobro... u redu.
Hvala ti dragi. - Ne zahvaljuj meni.
Zahvali se sebi.
Ako je ženi dobro, Nebo je dobro.
Znate da ne mogu a da se ne osećam prilično nervozno.
Zbog čega?
Zbog upoznavanja tvojih prijatelja. Zbog toga što ću biti gđa Herija Maurijea.
Ponekad bih volela da to zauvek sačuvamo u tajnosti.
To bi bilo romantično, zar ne?
Vidiš, napustila sam školu kad sam imala 16 godina, tako da zapravo ništa ne znam.
Pogledaj sa kojom vrstom ljudi ti izlaziš na večeru.
Sudije i admirali, autori. A onda i ja usred njih.
Šta očekuješ od mene da uradim?
Ne radi ništa.
Samo budi.
To je dovoljno dobro.
Ali posle svega, moraću nešto da kažem.
Šta za ime Boga da kažem? - Pa...
pitaj ih šta misle o Ajnštajnovoj teoriji.
Henri, ti si zver.
Možeš li se barem pretvarati da ozbiljno razgovaraš sa mnom.
Uostalom, ozbiljno razgovaraš sa drugim ženama.
Kojim drugim ženama?
Na primer, gđica Spens.
Ozbiljan si sa njom, zar ne? - Oh, zar nisam?
Upravo zato sam oženio tebe... a ne nju.
Šta je pokazalo da mora postoji nešto više...
u braku od mogućnosti da vodiš pristojan razgovor.
Oh, Dženet.
Prokleti moleri.
Dženet... kakvo prijatno iznenađenje.
Mislila sam da si u Kornvalu.
Morao sam neočekivano da odem u grad.
Tako da sam iskoristio priliku da malo tumaram na putu.
Bez da nam kažeš da ćeš biti ovde. - Samo sam u prolazu.
Kako si znala da sam ovde? - Videla sam upaljena svetla.
Oh... i eto te.
Pa... oduševljen sam.
E sad, da vidimo.
Izgleda da je to...
potpuno bez boje. Sedi, hoćeš li. - Mogu li?
Neću dugo ostati.
Drago mi je što si došla, Dženet.
Zapravo.
spasla si me slana pisma. - Šta je ovo?
Otvori i vidi.
Ali Henri... to je Emilina narukvica.
A Emili bi želela da je nosiš. - Ja?
Ne poznajem nikoga ko ima jednako pravo na to kao ti.
Ne, Henri. Ne zaslužujem je.
Evo, uzmi. - Ali Dženet, volela te je.
Želela bi da imaš nešto što bi te uvek podsećalo na nju.
Ne, ne mogu. - Dženet.
Uvrediću se ako je ne uzmeš.
Henri... želiš li da je imam?
Naravno da želim da je imaš.
Samo sam mislila da je previše. - To nije ni blizu dovoljno.
Zaista je veoma lepa.
Imaš li nešto protiv da završim ovaj mali posao dok razgovaramo?
Naravno da ne. Kako ti se dopao Kornval?
Oh, divan je.
Volim oluje sa grmljavinom, a ti?
Iskreno, ne volim.
Jednom sam video čoveka ubijenog munjom, samo nekoliko stopa od mene.
Bože! Ovo je poput uvertire iz Vilijama Tela.
Znao sam da će se to dogoditi.
Nebo zna gde drže sveće.
Ne, nemoj. Pokvarićeš ovo.
Pogledajte drveće. Savija se, bori se kao da pokušava da se oslobodi.
Ali ne može, ne može. Vezano je.
1, 2, 3, 4. Manje od milje udaljeno.
Slušaj. Kakvo olakšanje. Kakvo oslobođenje.
Kao neko ko je sve držao zaključan u sebi,
i sad je može pustiti.
Sigurno znaš kako to izgleda, Henri.
Znam šta to?
Jadni Henri, nisi imao mnogo sreće u svom životu, zar ne?
Oh... prošao sam prilično dobro, kad se sve uzme u obzir.
Zdravlje, novac... knjige.
Bože, kako ovo mrzim.
U pravu si, Dženet. U ovom trenutku sam daleko od sreće.
Možeš se šaliti, ali znam kroz šta si prošao.
Izolacija. Duhovna usamljenost.
Pravo iznad.
To je divno.
Kao strast. - E sad, Dženet.
Pročitala si previše romana.
Strast, strast. - Znaš na šta mislim.
Toliko volite ili mrzite toliko da vremenom izbije uprkos sebi.
Kao munja. Kao grom, poput vetra i kiše.
Jao čoveku koji izlazi bez kišobrana.
Znate, zbog toga me uvek pomisli na Bendžamina Frenklina.
Šalje svog smešnog malog zmaja usred električne konvulzije.
Nebo zna zašto nije ubijen.
Sigurno je to tražio. - Henri, sada smo slobodni.
Ne moramo se više pretvarati.
Ne razumem baš.
Pokušao sam to da sakrijem.
Ali verovatno ste uvek znali, kao što sam ja uvek znao za vas.
O meni? - Naravno.
Znala sam šta osećaš.
I znao sam da to nikada nećeš priznati iz osećaja časti i dužnosti.
Poštovala sam te zbog toga, iako sam patila zbog toga.
Sada ne moramo nikog da mislimo, osim sebe.
Dženet, stvarno. Ne razumeš.
Ne možemo. Ne smemo.
Oprosti mi, Henri.
Molim te da mi oprostiš. - Draga moja.
Ne dozvolite nam da kažemo više o tome.
Nervi su vam na ivici. Njegovo...
To je grom.
Trebao sam znati kako se osećaš zbog toga.
Sve je to previše nedavno, previše bolno.
Jadna Emili. - Emili?
Njeno lice.
Mislio sam da ću to izbaciti iz glave.
Tako uplašena.
Tako užasno uplašen.
I razgovarao sam o...
Šta se tiče nas... nije ni čudo što te je to uznemirilo.
Možete li mi oprostiti?
Slušaj, Dženet. Mislim da bih trebao da ti kažem.
Dok sam bio odsutan, u Kornvalu...
Šta se dogodilo dok si bio u Kornvalu?
Pa...
da skratim priču.
Oženio sam se.
Oženio si se? - Da.
Neko koga ne poznaješ, u stvari poznajem je tek nekoliko meseci.
Ali siguran sam da će ti se svideti kad je upoznaš.
Naravno, prilično je mlada.
Samo oko... 18, u stvari
Skoro beba. - 18?
Da. To je apsurdno.
Pa vidiš, ima dovoljno vremena da nauči.
Šta ti je smešno? - Oh, ništa posebno.
Dženet.
Još uvek smo prijatelji, zar ne? - Naravno da jesmo.
Bolji nego ikad.
Ništa poput dobre šale da okupi ljudi. - Šala?
Nisi mislio da sam ozbiljan, zar ne?
Ne. Ne, naravno da ne.
Pa...
Sigurno se vraćam kući. - Odvešću te u auto.
Trebao si da vidiš puteve. Skoro da sam morao da otplivam od tetke Neli.
Oh.
Ah... Doris.
Ovo je gđica Spens.
Često si me čula da pričam o njoj.
Kako ste. - Kako ste, gđo Maurije.
Iako zvuči smešno da me starica poput mene tako zove.
Imate li nešto protiv da vas zovem Doris?
Voleo bih. - I moraš me zvati Dženet.
Da, gđice Spens... mislim na Dženet.
Nije li divna.
Doneću moj kaput.
Reci mi, Doris. Jeste li veoma, veoma srećni?
Da, mislim da je tako.
Vi samo tako mislite?
Ne. Ne, ne mislim to.
Žao mi je.
Hajde da razgovaramo o nečem drugom ako vas uznemiri.
Ali srećan sam. Zaista i zaista. To je samo...
Pa, nisam baš pametan.
Čini se da Henri sve zna. Ti znaš. O umetnosti i stvarima.
Umetnost i stvari. Oh, ti slatko dete.
Dobro.
Ovde smo. Neću biti dugo, draga. - Henri, molim te pusti me sa tobom.
Ne. Ne ostani ovde i promeni cipele.
Ne želim.
Šta je bilo? Bojiš se mraka? - Ne... boji se nečeg drugog.
Zar ne osećaš to, Henri? Sigurno ste veoma bezosećajni.
Oseti šta?
I dalje je ovde, zar ne, Doris?
U redu. Hajde. Idemo do kola.
Vidi, vidi, vidi. Oženio se, a? Osetljiv momak.
I krajnje je vreme da se i ova devojka uda. Razgovaraj sa njom, Maurije.
Ja ću se potruditi. - Pa, gde je ona?
Skini taj smešni šešir.
Tako je bolje.
Tvoja je majka kad smo se prvi put zaručili. Živa slika nje.
Okreni se.
Da. Definitivno je tako.
Sećate li se njene slike po navici jahanja?
To je ono što je nosila kada sam je prvi put video.
Nikada se ne vozite ni u čemu osim navike, moja damo.
Žene nisu odgovarajućeg oblika za krevete.
Dok je navika jahanja... pa...
Čovek još uvek može imati iluzije.
Šta je život bez iluzija?
Gadan, samotan, bezobrazan i kratak.
A ženske noge su kraće čak i od života.
Da se vidimo bez tog groznog mackintosha.
Kakav šarmantan broš.
Henri mi ga je dao. - Pa, stvarno moramo da idemo.
Večeras moramo biti u Londonu. Tada krećemo brodskim vozom ujutro.
Doviđenja, generale. - Doviđenja, dragi moj momče. - Laku noć.
Laku noć. - Laku noć, gdine Maurije.
Drago mi je što jadna gđa Maurije nije bila
ovde da vidi šta se dogodilo sa njenim brošem.
Tvoj broš, zaista.
Bila sam budala kad sam mislila da ću ikad dobiti.
Ne dobijate dijamante od prijateljstva.
Rekao mi je da poznaje devojku već nekoliko meseci.
To znači da je čak i dok je siromašna Emili bila živa...
Svinje. To su oni. Svako od njih.
Kažem vam da nemaju stida. Nema pristojnog osećanja.
A sada, kad joj je jedva hladno u grobu.
Sigurno mu je to bilo veliko olakšanje.
Misliš kad je umrla?
Budući da je želeo da se oženi devojkom.
Ko ti kaže da nije morao da je oženi?
Bio bih spreman da se kladim na to.
Tada je za njega bila sreća kada je jadna Emili umrla kad je umrla.
Upravo u pravo vreme.
Gđice Spens, ne mislite...?
Pretpostavimo šta?
Zašto mi nije dozvolio da joj dam lek?
Zašto, ne predlažeš...?
To je smešno.
Te stvari je doneo od apotekara. - Koje stvari?
Stvari za uništavanje korova. Slučajno sam pogledao etiketu.
Znam šta je bilo u njemu.
Pa... zato je napravio svu buku oko tih crvenih ribizla.
Samo da bi sebi dao alibi. - Nisi ozbiljan, zar ne?
Ja sigurno jesam! - Ti si lud. Nezamislivo je.
Uostalom, poznajem ga godinama. - Poznavali ste gdina Maurijea.
Onaj koji tako lepo govori o slikama i svim takvim stvarima.
Ali nikad niste znali onoga ko ne može da drži ruke od devojaka.
Reći ću ti bilo šta. Bilo šta.
Pa zašto se to dogodilo onog dana kad sam izašao?
Kakve to veze ima? - Kakva razlika?
Video sam ove slučajeve. Prepoznajem simptome odmah.
Pa šta on radi?
Odabrao je dan za koji zna da se neću vratiti do kasno.
Sve dok to u stvari nije gotovo. A onda izlazi sam.
Na pločicama je najverovatnije, sa njegovom devojkom.
Ne. Ne bi to uradio. - Da, da.
A kad se vrati kući, okrene me i kaže da sam je ubio crvenim ribezom.
Ribizla, zaista.
Napokon je dr. Libard pomislila da su to bile ribizle.
Da i zašto? Jer druga neprestano muči.
I zato ja moram da preuzmem krivicu.
Ja sam žrtveni jarac. Ja sam ta koju treba razapeti.
Dobro. Kažem vam da više neću da trpim.
I ne mislim samo na sebe. To je pitanje principa.
Želim da pravda bude izvršena. Želim da ceo svet sazna istinu.
Pričate kao da ste i sami znali. - Jesam.
Siguran sam u to sada, kao što ću biti i nakon što su imali smrt.
Posmrtno? - Da. Znate šta je to, zar ne?
Mislite li razgovarati sa dr. Libardom o tome?
Dr Libard? Ne, naravno da ne.
Ne bi hteo da prizna da je pogrešio. Ne.
Znam kome da idem. Znam šta moram da radim.
EMILI FRENSIS MAURIE
ROĐENA 1896 UMRLA 1931 VASKRSNUĆE
To je strašno.
Kopaju nekoga nakon što je mrtav.
Samo zato što postoje neki zli tračevi.
Ta tvoja zverska sestra. Ne mogu da razumem zašto je čuvaš.
Draga moja, ne budi nerazumna.
Znate dobro da sam je želeo poslati, ali Henri za to nije čuo.
Niti bi dr. Libard.
Slanje je značilo da smo je shvatili ozbiljno.
Poslednji utisak koji želimo da ostavimo.
Imali smo tako divno vreme u Parizu.
Onda da budem pozvan zbog ove gluposti.
A moleri su još uvek u kući.
Taj grozni miris svuda.
Draga, kako sam strašno neljubazan prema meni.
Zaboravio sam da te pitam kako si.
Da li sve ide kako treba?
Pa, i dalje mi je mučno ujutro, ako to misliš.
A Libard je zadovoljna s tobom, zar ne?
Izgleda da jeste.
Mora da je čudno...
Divan osećaj.
Misliš, rodićeš dete?
Ako pitate moje mišljenje, mislim da je grozno.
Biće u redu kad je beba zapravo tamo, ali...
Upravo sada, kažem vam, radije bih ponovo dobio ospice.
Barem ne traje tako dugo.
Da li ćete sami dojiti dete?
Ne znam. Nisam razmišljao o tome.
Kad bih je imao. Ne bih osjetio da je zaista moje da nisam.
Kada očekujete Henrija?
Trebao bi se vratiti uskoro.
Kako je bilo kad je jutros otišao?
Pretpostavljam da ste zabrinuti?
Ne. Bio je previše ljut da bi se brinuo.
Ljuti ga na način na koji se ponašaju prema njemu.
Onda se ne slažete sa dijagnozom dr. Libarda o uzroku smrti?
Da i ne.
Mislim da dr Libard...
Bio je potpuno tačan u izjavi da je smrt nastala usled zatajenja srca.
Kad se razlikujem od njega, to je uzrok.
I šta je po vašem mišljenju bio dr Doksone?
Arsenik, ser.
Ali to je nemoguće. - Bez prekida, molim vas.
Dobićete priliku da govorite kasnije, gdine Maurije.
Molim vas, nasavite, dr. Douson.
Organi su uklonjeni i pregledani.
Korišćeni su i Ričardov i Maršov test.
Jasno je utvrđeno prisustvo otrova u znatnim količinama.
Da li su količine dovoljne za...
Da li predstavlja smrtnu dozu?
Nesporno.
Da li poznajete gdin Mauriea po viđenju? - Da gdine.
Mislite li da biste mu mogli dati ovu belešku?
Prilično je važno.
U redu, gdine. Nekako ću uspeti. - Hvala vam.
Hvala puno, ser.
To je bila jedna od tvojih dužnosti, zar ne...
Da joj donesem lek gđe Maurije nakon jela?
Bilo je.
Jeste li joj ga doneli... posle ručka?
na dan kad je umrla?
Ne, nisam. - Zašto.
Sačekaću dok ne završi, ser.
Kako se sledeći zove, ući ću mu i dati mu ga.
Uzmite Bibliju u desnu ruku.
Hoćete li ponoviti zakletvu
Razvedri se! Kažu da je vešanje Kunem se svemogućim Bogom da ću dokaze koje ću dati sudu...
relativno bezbolna smrt. Mnogo bolja no umiranje od otrova Biće istina, cela istina
Tvoj polurazumni Robert i ništa osim istine. Tako mi Bog pomgao.
Pa sam izneo stvari sa kafom u baštu i odložio ih na sto.
I šta onda?
Gđa Maurije mi kaže:
"Moj lek, Klara. Idii i donesi ga."
I jeste li otišli?
Ne, ser. - Zašto niste?
Jer gdin Maurije kaže:
"Ne muči se, Klara. Ionako moram da uđem i uzmem cigarete."
Hvala. Možete da odstupite.
Prekid.
Sud će se prekinuti do14:30 sutra popodne.
Suviše je užasno.
Da, užasno je jer je nemoguće.
A ipak se dogodilo.
To je sve moja krivica.
Ne bih trebao dopustiti da me voliš.
Znao sam da to ne bismo trebali učiniti.
Ali toliko sam se brinuo za tebe.
Dragi, ako ti nešto urade, ubiću se.
Ne govori gluposti.
Zašto si to uradio, Henri?
Zašto si to uradio?
Čini se da svi uzimate zdravo za gotovo da sam ubio svoju ženu.
Izgledam li kao tip čoveka koji ide okolo... klanja ljudi?
Da joj zazvoni vrat i pusti vraga da je uzme?
Pretpostavljam da zamišljaju da sam tako ludo
zaljubljen u tebe, da bih učinio bilo šta. Bilo šta!
Kada ćete žene shvatiti da svi traže, malo je zabava.
I miran život!
Umesto čega.
Pa... ne znam zašto sam se vraga oženio sa tobom.
Zašto se bilo koji muškarac sa pravim umom ikad oženio nekom ženom po tom pitanju?
Henri!
Maurije!
Libard.
Upravo sam poslan u vašu kuću. - Zašto?
Sluškinja mi je preko telefona rekla da je tvoja žena uzela otrov.
Uzela otrov?
Srećom, bilo je to samo predoziranje tableta za spavanje.
Rekao sam im da hitne mere moraju preduzeti,
pa se nadam da neće biti previše ozbiljne.
Uđite.
Da li je to rezultat onoga što se dogodilo na istrazi?
Da... da, to i druge stvari.
Ljutila sam se jer je to shvatila zdravo za gotovo da...
Pa to... bila sam odgovorna za ono što se dogodilo Emili.
Rekao sam mnogo stvari koje nisam smeo da kažem.
Vidim.
Libarde... mislite li da sam to uradio?
Ne, ne mislim.
Kako se onda dogodilo?
Jednom je pokušala da se ubije. Možda je drugi put uspela?
Ali zašto? Zašto?
Zapitajte sebe, Maurije.
Da ste žena, da li biste bili sretni kao gđa Henri Maurije?
Radije bih da ne dođete gore.
Vrlo dobro.
Dakle...
To je to, mlada ženo.
Dva dana u krevetu i možete raditi što želite.
Nema više ovakvih stvari, sećate se.
Šta me sprečava?
Ništa sem vašeg zdravog razuma i pristojne pristojnosti.
Ako me ne voli, ne želim da živim.
Koga briga šta želite? Kome je stalo do vaših zverski malih emocija?
Zašto ne biste pomislili na nekoga drugog za promenu?
Stalno mislim na Henrija.
Ne znate. Misliš na sebe u odnosu na Henrija.
Šta je vrlo različita tvrdnja.
Hvala, Mejzi. Možeš da ideš.
Zapamtite, ako se probudite u toku noći sa grčevima u crevima.
Nemojte kriviti Henrija.
To je u potpunosti tvoja greška.
Eto.
U potpunosti ste u pravu, dr. Libard.
To je pogrešno.
Obećavam da to više neću učiniti.
Dobra devojka. - Ne. Ne, nisam dobra.
Zato se sve ovo događa.
Recite mi, kako da mu pomognem?
Dobro.
Na prvom mestu morate da verujete u njega.
Kroz debelu i tanku uprkos svemu. To je prva stvar.
Onda šta god da se desi...
moraš biti jaka.
Biti mirni. Bez suza, bez mučnih scena. Oni su samo popustljivost. To je sve.
Neke žene plaču lako kao veliki gunđanje.
I u tome uživaju gotovo koliko i toliko.
Pa nemoj to raditi.
Ne radi to.
I na kraju, seti se da ćeš imati dete.
To je verovatno najbolja stvar koja se ikada dogodila Henriju.
Dakle, za ime dobrog, nemojmo to praviti neredom.
Vidite ko je ovde?
Je li dobro? - Cvetanje.
I neće biti više ovakvih gluposti, postoji li Doris.
Tako sam vam zahvalna što ste stigli na vreme.
Da. Ali bilo bi bolje da nije bilo potrebe da dolazim.
Zbogom, Doris.
Zbogom, Henri. - Hvala vam.
Možeš li mi oprostiti, Doris?
Dragi, ja sam ta kojoj mora biti oprošteno.
To je bila samo sebičnost.
Sad vidim.
Pokušavao sam da ti zavaram. Pokušavam da se vratim.
Počeo sam to se bojim.
Trebao sam znati bolje.
Sa 18?
Da mislim da sam pokušao da se ubijem.
I sve tako lepo...
Tako tajanstveno.
Čak i ona muva na plafonu.
Čak i onu glupu staru lutku koju si rastrgao.
I ovo.
Kako je predivno jednostavno preseliti se sa jednog mesta na drugo.
Ovde je prazno. Tamo je prazno.
Zamislite samo sebe u svojoj praznini.
Da je sve bilo tako zaglavljeno, ne bi se micao.
Kao... kao u kovčegu.
To je smrt.
To je Pakao.
Ali draga, zaboravila sam.
Pre nego što ste se vratili nazvao sam Imperial Airvais.
Avion kreće iz Croidona ujutro.
Ovo je petak. Pred nama je ceo vikend.
Mogli bismo biti u Africi prije nego što to saznaju, ili u Turskoj ili...
Henri.
Još uvek veruješ da sam to učinio?
Ali ne znam. Ja ne.
Zašto ste onda predložili da pobegnem?
Oh, opet sam budala.
Naljutio sam te.
Samo zato što te toliko volim.
Bilo je to zato što sam bila toliko
uznemirena u slučaju da ih ne možeš shvatiti.
Da ti kažem nešto?
Rekao sam jako glupu stvar danas popodne.
Rekao sam da ne znam zašto sam se ikad oženio tobom.
Pa, možda to tada nisam znao.
Ali sada znam.
Vrlo dobro znam.
Zašto?
Zato što te volim.
Oh, dušo moja.
Kad su lek doneli iz kuće.
Ko je to izlio?
Niko nije.
Izneseno je u čaši za vino. - U šta?
U čaši vina. - Oh SAD vidim.
Gdin Maurije ga je izlio u kuću? - Da.
Možete li ga videti kako to izliva?
Ne od mesta gde sam sedeo.
Ali poznavajući gdina Maurijea kao i ja, osećam se sigurno...
To je dovoljno. Hvala vam. - To je krajnje nezamislivo.
Ovde sam da utvrdim činjenice, gđice Spens.
Da ne nagađamo o tome šta je ili šta nije moguće.
Hvala vam. Možete da idete sada.
Predlažem da se pozove gdin Maurije.
Henri Maurije.
Sada smo došli do prilično bolne teme.
Kaži mi.
Da li ste bili upoznati sa sadašnjom gđom Maurije...
Pre smrti prve žene? - Sa poštovanjem, ser.
Ne vidim šta ovo pitanje može imati u ovom istraživanju.
Dozvolite mi da mi dozvolite da na svoj način vodim postupak na mom sudu.
Hoćete li odgovoriti na pitanje, gdine Maurije?
Sa njom sam bio upoznat otprilike... 4 meseca ili tako nešto.
Sluškinja gđe Maurije je svedočila.
Nakon ručka, ponudili ste leku i doneli lek svojoj ženi.
Je li to slučaj? - Da.
Da li ste ga vratili, lek?
U boci?
Ne. Izlio sam 2 kašike u čašu za vino.
I kunem se Bogom da nisam dodao ništa!
Molim vas. Molim vas. - Žao mi je.
Moram da protestujem.
Ljubazno ćete se ograničiti na odgovor na moja pitanja, gdine Maurije.
Da li je neko bio s tobom u sobi...
Kada si izlio lek? - Ne.
Službeniče, imate li knjigu tamo. Molim vas, pokažite to svedoku.
Na... četvrtoj liniji odozgo.
Prepoznajete li svoj potpis? - Ja radim.
Emisije gđe Filmore pokazuju.
Tog dana pre nego što je gđa Maurije umrla.
Kupili ste limenku ubice korova. Je li to slučaj?
Da.
Jeste li svjesni da je dotični ubica korova... moćan otrov?
Da.
Neposredno pre kupovine ubice korova...
Da li ste se posvađali sa pokojnom gđom Maurije?
Da... Pretpostavljam da biste to mogli tako nazvati.
Hvala vam. To je sve.
SUĐENJE MAURIEU Optužen je za ubistvo svoje žene
Pa, evo nas. Sigurno se nećete predomisliti i poći sa nama?
Ne.
Počinjemo sa hranjenjem pasa.
Dobro je biti s psima radi promene. Otklanja um od vaših problema.
Ne bih imao ništa protiv da i sam budem pas.
Udobna odgajivačnica, besplatna jela.
Neograničen pristup ženkama vrste. Kad budeš star, upucaće te.
Nema invalidskih kolica, nema mučenja, nema prokletih sestara.
Jedan prasak i gotovo je. Ha-ha!
Stavite stvari i pođite s nama. Uraditi.
Ne, oče. Radije ne bih.
Pomoglo bi vam da zaspite ako biste izveli neku vežbu. - Molim vas.
Dobra brza šetnja. To vam treba, draga.
A onda 5' dubokog disanja.
Veliki sam vernik dubokog disanja.
To i trbušna masaža.
Gore uzlazno crevo, preko i dole i preko puta, a zatim dole 40 ili 50 puta.
Nekada sam to radio siromašnoj gđi Maurije.
Jadno stvorenje. Jadno stvorenje.
Pa, spavaće lakše u grobu nakon ovoga.
Požuri... brzo.
Dobro, u redu.
Imate li svoju torbu sa paskim keksima?
Vratićemo se na vreme za čaj.
Ne dozvolite da vas izneveri.
Doktore Libard, gđice.
Pokaži mu unutra.
Samo sam došao da vidim kako stvari idu.
Otac se čini vrlo dobro.
Upravo je izašao u šetnju. - A vi?
Ah.
Bojim se da nema mnogo zasluga za lekara.
Ako večeras ne spavam, poludeću.
Još uvek imate neke stvari koje sam vam dao, zar ne?
Čini se da više ne deluju.
Dr Libard, ne znate kako je to.
Iz noći u noć.
Ne mogu više da izdržim.
Ovaj jadni posao sa siromašnim Maurijeom.
Ne smete dozvoliti da vam to previše pada na pamet, znate.
Znam, naravno. Ali...
Pa ja...
Ne može niko da pomogne da ga se plaši.
Izvinite ako vam smeta svetlo.
Sačekajte prag samo jedan trenutak.
Hmm.
Nosite li ove stvari stalno?
Smatram da svetlo pokušava.
Tako je bilo otkad sam loše počeo spavati.
Tada, naravno, jadna Emili.
Bila si joj veoma draga, zar ne?
O da.
Da. Volela sam je.
Pa, zar ne bi to bio račun ili sve vaše probleme?
Žali zbog smrti prijatelja? I kakva smrt.
Kakva smrt.
Samoubistvo u najboljem slučaju. Ubistvo u najgorem.
I seti se.
Makbet je ubio spavanje.
Ubio je to za mnogo drugih ljudi kao i sebe.
Pogledajte šta sam jutros našao u bašti.
Daj to ovde. - Ne mogu mu ga dati?
To je samo djetelina sa 4 lista. To je sve.
Pa, to je protiv propisa.
Ali ne vidim u tome nikakvu štetu.
Misliš da je grozno glupo, zar ne? - Nije glupo voleti nekoga.
To je jedino što ima smisla.
Kako Libard misli da se nastavljate?
U redu.
Dragi, nazovimo ga Patrik. - Zvati koga? Libarda?
Ne, mislim ako je dečak. - Oh. Vidim.
A ako bude devojčica? - Pa...
Šta je sa Belindom? - Ah ne. Tamo sam povukao crtu.
Ali to je tako lepo ime.
Da li me vidite kako trčim za detem u Kensington Gardens...
I vičete "Belinda, Belinda".
Postoje ograničenja, draga moja.
Neke stvari shvatamo zdravo za gotovo, zar ne?
Dragi, ne smeš da govoriš takve stvari.
Uostalom, nisi uradio ništa loše, pa šta mogu da ti urade?
Osim toga,
sad imaš svoju detelinu sa 4 lista i nećemo je nazvati Belinda, obećavam.
Ne zamišljam da će vas to sprečiti da se sami krenete.
Bilo koji muškarac izgleda kao idiot kad pokušava da održi sićušno dete u redu.
Zavijam od smeha, a vi ćete biti besni.
A trenutak kasnije, i vi ćete se smejati.
Biće tako divno, Henri.
Hoće li?
Naravno da hoće.
Izvinite gđo. Vreme je isteklo.
Hajde.
Tokom vožnje automobila.
Da li ste primetili znakove prisnosti između optužene i sadašnje gđe Maurije?
Da gdine.
Bilo je dosta... zagrljaja.
Tišina... tišina!
Više od jedne prilike? - Da. Vrlo često, gdine.
Nemam pitanja da za ovog svedoka, Milorde.
Kerolajn Bredok. - Kerolajn Bredok.
Dženet.
Izvini ako sam te uplašio.
Jesu li te ponovo zvali?
Ne. Sedela sam na sudu sa Doris.
Da li misliš...?
Mislim, kako sve ide?
Ne previše dobro, plašim se.
Misliš, za Henrija? - Da.
Svi se vraćaju kući da se oraspolože, svaka glupost koju je ikada počinio.
Dobrota zna, bilo ih je dovoljno.
Sećate li se Evanđelja o muškarcima i ženama, koji su bili opsednuti đavolom?
Ponekad se pitam da li je to jedino
verodostojno objašnjenje stvari koje radimo.
Stvari za koje znamo da su u suprotnosti sa našim interesima. Stvari koje su...
očito pogrešne, idiotske i samoubilačke.
A ipak ih radimo.
Ili nas neko drugi u nama tera da ih radimo?
Ako je to neko drugi, onda...
onda ne bismo bili odgovorni?
Mislim da je bolje da se vratim.
Jesu li se optuženi i pokojna gđa Maurije ikada svađali?
Sve vreme. - Kad su se poslednji put svađali?
Dan pre smrti gđe Maurije.
Je li bilo nasilno?
Sudeći prema onome što sam čula, moralo je biti.
Šta ste čuli?
Čula sam kako gdin Maurije kaže da je poželeo da je mrtva.
Dan pre nego što je umrla.
O trovanju, zapamti.
Pokojnik je napisao:
"Roberte, dušo."
"Ovo je ček koji je Henri pokušao da vas spreči da imate."
"Bio je užasan prema meni inakon što nisi otišao."
"Rekao je da želi da sam mrtav."
"Ne mogu da te vidim sutra..."
"ali dođi prekosutra i definitivno ćemo odlučiti o putovanju."
"Zauvek, tebi privržena Emili."
Sada.
Da li ste ponovo videli sestru... nakon što ste dobili ovo pismo?
Ne, nisam.
Napisala ga je u utorak popodne.
Dobio sam to u sredu ujutro.
U sredu uveče, umrla je.
Kad joj je te noći pozlilo.
Sluge su te poslale. Je li tako?
Da.
Jeste li videli gđu Maurije živu te noći?
Da. Bila sam sa njom do kraja.
Je li bila u nesvesti u vreme kad ste došli?
Ne, bila je potpuno svesna.
Je li mogla da govori?
Da, mogla je da govori.
Je li rekla nešto o otrovu?
Ne.
Ne, činilo se da nije shvatila da je otrovana.
Ništa što bi ukazivalo na to da je otrov upravljao sam?
Ne.
Ništa.
Sad... koji su motivi za zločin?
Bilo ih je dvoje.
Među najnižim i najupornijim od svih ljudskih strasti.
Požuda... i ludost.
Njegova žena je bogata.
Ona je napravila testament u njegovu korist.
Život joj je jako osiguran.
A sada uz mamu novca.
Dodaje se prisila još jedne još jače strasti.
Kad mu se žena razboli.
Šta ovaj čovek radi?
Sedi li pored njenog kreveta da je uteši?
Posvećuje li se ublažavanju njenih patnji? Ne.
On luta po inostranstvu u potrazi za niskim i kriminalnim strepnjama.
On pronalazi mladu i nevinu devojku.
On joj laska i miluje je.
Oduševljava je prikazom svog bogatstva.
I fascinira je svojim znanjem o svetu.
Tačno, on negira činjenicu svoje preljube, ali...
Ipak, on ne može poreći činjenicu svoje napuhanosti.
Nesretni invalid kod kuće.
Nije svestan šta se dogodilo. Pa ipak.
A koliko su joj užasne posledice te napuhanosti.
Njeno prisustvo postaje sve neugodnije za njega.
Samo njeno postojanje preti njegovim zadovoljstvima.
Sve više i više želi da je skrene.
I konačno se ta želja pretvara u akciju.
Otrov se kupuje.
Maurije osuđen za ubistvo Zatvorenik dobio smrtnu kaznu Podneće žalbu
Evo... prebačeni ste u Vandsvort.
Vandsvort?
Ali tu je...
Ali ne možete... tu je žalba.
O tome ćete čuti dosta vremena. Ispruži ruke.
Maurijea žalba odbačena
Jadni đavo.
Osveta je moja, rekao je Gospod.
Nikad se u životu nisam tako radovao.
Ali imam neke divne vesti za vas, gđice Dženet.
Petak 24... - Ali niste li zadovoljni?
Bolje da krenete, gđice Bredok.
Oh dobro, ali mislila sam da će joj biti drago.
Uostalom, kad zločinac dobije šta zaslužuje... - Sad je dosta.
Kad zločinac dobije šta zaslužuje.
Ali, je li on zločinac?
Još uvek ne verujem u to.
Ni ja nisam verovao.
Sada, nakon svega što su izneli na suđenju... čovek mora da veruje.
Mora li?
Upravo sam čitao vrlo zanimljivu knjigu.
Analiza slučajeva ljudi koji su osuđeni za zločine koje nisu počinili.
Ali oni su to dokazali.
Dokazali su to i u drugim slučajevima.
Ponekad je to bila stvar namernog lažnog svedočenja.
Ponekad su to bili samo posredni dokazi.
Nagomilali.
Sve je to ukazivalo u jednom pravcu.
Zaključak je bio očigledan...
i neizbežan.
Pa ipak, taj zaključak je bio pogrešan.
Posle svega slučaja je sada zaključen. Nikada se ne može ponovo otvoriti, nikada.
Pa, šta je dobro govoriti o tome? To je samo glupo.
Ne želim više o tome da raspravljamo. Dokazali su to na suđenju. To je to.
Ne zadovoljavam se, jednostavno ne mogu da verujem da je Maurije odgovoran.
Ko je onda bio?
Šta je sa samom Emili?
Samoubistvo? Ne, Emili nikada ne bi počinila samoubistvo.
Ipak, često se žalila da je umorna od života.
Nikad je nisam čuo da to govori. Nikad.
Ni medicinska sestra Bredok, ako se dobro sećam.
Moram reći da sam bila jako iznenađena kad je to rekla na suđenju.
Ne znam šta je rekla. Nije me briga.
Maurije je stalo. To je imalo veliku težinu kod porote.
Neko ko je s Emili bio dan i noć tokom najbolje 2. godine.
Nikad nisam čuo šapat samoubistva.
Ipak, samoubistvo je bila glavna linija odbrane.
Ne zanimaju me linije odbrane. Zanima me istina.
Zanima me pravda.
A ako pokušavate da insinuirate na stvari.
Ako me optužujete da govorim laži, samo zato...
Zašto me puštaš dalje?
Zašto me ne zaustaviš?
Ljudi ne vole po pravilu zaustaviti ih.
Ti...
Veoma si volela jadnog starog Henrija, zar ne?
Da, svideo mi se. Jako mi se dopao.
Emili je nekada govorila da bi se ti i Henri trebali venčati.
Venčati?
On... i ja?
Zašto je to monstruozno! Kako se usuđuješ.
Ponavljam samo ono što je Emili rekla.
Pričate o meni kao da sam jedna od njegovih žena.
Jedan od onih... onih...
Odvratno je koliko i prezirno.
Žao mi je, doktore Libard.
Ne izvinjavaj mi se. Ja nisam onaj koji ima nesanicu.
Šta mislite?
Sve se više trudiš oko Henrijevih ukusa kod žena.
Ne pomaže ti da spavaš, znaš.
Ne mislite da potrošim svoje reme razmišljajući o tome, zar ne?
Pa, razmišljao si o tome tek sada. Prilično glasno.
Razmišljaš li ikad o jadnoj Emili?
Naravno da razmišljam.
Uostalom, bila mi je najbolja prijateljica.
A kad zaspitte... sanjate li o njoj?
To su snovi zbog kojih se budim.
Pretpostavljam da sanjate o njoj onakvu kakva je bila dok je umirala?
Da.
A ponekad je vidim i kako sedi napolju u bašti.
Baš dok je pila tu kafu.
Mislio sam da je to lek u koji je trebalo da ga da.
Da naravno. Lek.
Mislim na lek. Ne znam zašto sam rekao kafu.
Henri joj nije dao kafu, zar ne?
Zaista ne znam.
Neko mora da jeste.
U svakom slučaju, nije bitno, jer je sve dokazano.
Prilično.
Oh, voleo bih da je sve gotovo.
Sve gotovo?
Izgleda da mislite da je ovaj posao kao nešto iz filmova.
Ili u romanu.
Izgleda da mislite da ima kraj. U petak u 8 sati, da budem precizan.
Ne znam na šta ciljate
Ciljam...
da na neki način zaspite.
Pa, ovo je bio vrlo zanimljiv razgovor, dr. Libard.
Ali da li će izlečiti moju nesanicu, to je drugo pitanje.
Lično više verujem u tablete za spavanje.
Dženet.
Sećate li da ste ovog proleća sreli mladog dr Kartera kod mene?
Da.
Poznajem ga još od dečaka. Veoma je simpatičan momak.
Ljubazni, razumni, savesni.
A ispostavilo se da je prvoklasni psihijatar.
Ne hvala. Ne želim da vidim psihijatra.
Ali želiš da se izlečiš, zar ne? - Nisam bolesna!
Ne tako.
Znam vas. Reći ćete im da sam luda.
A onda će me zatvoriti i mučiti dok ne kažem neke stvari.
To je zavera. Svi se zaveravaju protiv mene.
Niko ne kuje nikakvu zaveru.
To je laž. Rekli ste sami.
Želiš da odem kod lekara za lude ljude.
To neće naštetiti. Postaviće vam nekoliko pitanja i otkriti šta vam pada na pamet.
Rekao sam ti opet i ponovo. Nemam ništa na pameti!
Samo što ne mogu spavati.
Ali on će ti pomoći u tome.
Uspavaće te ako mu dopustiš.
Hoćete reći da će me hipnotisati?
Pa, šta je tako alarmantno u tome?
Pošaljite me da spavam i onda me naterate da
kažem puno stvari koje ne želim da kažem?
Kad ne znam ni da sam ih izgovorio.
Ne... ne, neću.
Neću. - Dženet. - Ne dirajte me. - Dženet.
Ubiću te. Da li razumeš?
Gđica Spens da vas vidi, Maurije.
Ne smeta nam.
Nastavite kao da mi nismo ovde.
Teško je verovati da ste sasvim stvarni.
Ništa više nije sasvim stvarno.
Taj sat.
Kad neko razmisli o vremenu.
Dreniranje poput krvi iz rane.
I ne možete to zaustaviti.
Samo nastavlja. Tiho teče dok nema više.
Onda si mrtav.
Je li to bilo pola tri?
Da, to je bilo pola tri.
4 + 12 čini 16.
24.
40 sati.
Nešto više od 40 sati.
To je kao biti
na ivici ogromne crne jame i nešto vas gura otpozadi.
Možda bi bilo podnošljivije da je to imalo smisla.
Kad bi se barem moglo verovati da postoji takva stvar kao što je pravda.
Postoji.
Dženet.
Nisam to uradio.
Kunem se svime onim što je sveto. - Sveto?
Šta je "sveto"?
Sećaš li se one noći?
One noći kad je bila grmljavina?
Pričali ste o Bendžaminu Franklinu koji je poslao svoj zmaj da privuče munje.
Svojevrsna naučna šala.
Pa, ponekad se šala ispusti.
Ponekad munja silazi niz strunu i onda...
Pa, ljudi poginu.
Poginu?
A čija je krivnja što su oni ubijeni? Krivica munje?
Ili je kriv čovek koji je mislio da bi bilo zabavno igrati trikove sa njim?
Ne razumem na šta misliš
Pa, ne pokušavaj.
Zamislite malu grupu dečaka u školi.
"Šta tvoj otac radi?"
"Oh, on je advokat."
"Šta je tvoje?"
"On je inženjer."
"A tvoj?"
"Moj otac je mrtav."
"Umro je pre nego što sam se ja rodio."
"Umro je u mestu zvanom Vandsvort zatvor."
Dženet, nemoj...
Jesam li ikad tražio milost?
Jesi li ikada razmišljali da to prikažete?
Nikad.
Nikad nisam rekao ništa kad ste se zabavili o mojoj trošku.
Dženet, nisam to uradio.
Šta ste još radili svih tih godina?
Otvara me. Zovem te tebi.
I konačno, kad sam došao k tebi...
Udario si me po licu, a onda pobegao da se dobro nasmejem...
Prljava mala zver.
Kako se usuđujete to reći! - Da. Kako se usuđujem
Uradi ono što voliš ali nikad nije rekao.
To je šokantno. To je odvratno.
Koliko je godina imala Henri, kada je prvi put počela da radi ove stvari?
18?
17?
Jahanje i veslanje
A vi to zovete ljubav... ljubav!
Filth! To je bilo.
I bacao si prljavštinu u moje lice, a onda se urlao od smeha.
Zašto se ne smeješ, Henri?
Smej se.
Smej se. Ovo je deo iste šale.
Zar ne razumeš?
Dženet.
Ne misliš to?
Još 40 sati.
To je sve.
I tražili ste me da ručam na vaš 80. rođendan.
Zašto se ne smeješ?
Zbogom, Henri.
Dženet, Dženet... Dženet!
Dženet! Dženet!
Ona je bila ta. Ona to uradila. - Ćutite!. - Ali rekla mi je.
Priznala je. Dženet!
Dženet... Dženet!
Ali ona je ubica. Ona mi je rekla.
Ali istina je, kunem se. Samo me pusti.
Eto, to je bolje. Sad sedi. - Reci joj da se vrati.
Neka joj to izgovori ponovo svedocima. - Ćutati.
Pusti me, pusti me, pusti me!
Vreme polako prolazi.
Ne za njega.
8 sati u Vandsvortu.
Eto, ali za milost Božju ide Džejms Libard.
A tamo, ali za milost Božju, ide i Dženet Spens.
Srećom, postojala je milost Božja.
To je još uvek moguće. - Šta da radim?
Da bi se izvršenje odložilo - Zašto treba odložiti?
Kad bi se pojavila sasvim nova činjenica. - Dokazali su to.
Porota je mislila da su to dokazali.
Ali misliš li ti?
Naravno da znate osnovni razlog...
Zašto je jadna Emili bila tako užasno nesrećna?
Šta je to bilo?
Zato što ona neće prihvatiti činjenice dok ih je pronašla.
Bila je invalid. Izgubila je izgled.
Želela je da se prema njoj postupa kao da je mlada... i lepa.
Kakve to veze ima sa mnom?
Na vama je da odgovorite.
Samo napominjem da je moguće prilagoditi se i najstrašnijim činjenicama.
Starost.
Bolest.
Smrt.
Da, čak i sa svojom opakošću i ludošću.
To su samo reči. To je sve.
Samo reči.
Ali uvek se mogu prevesti u akcije.
Slušaj, Dženet.
Razumijem da ne želite spavati dok ne osetite da ste na sigurnom.
Ali da li ste ikada prestali da analizirate reč?
Sigurno od čega? Siguran u kom pogledu?
Neko može da zatvori vrata protiv jedne opasnosti i da se širom otvore širom.
Pogledaj sebe.
Želite da budete sigurni od smrti.
Ali po kojoj ceni?
Po cenu osećaja krivice.
Po cenu da me izlude osećaj krivice.
I šta onda?
U svom ludilu... zar se nećete pokušati rešiti sa sobom?
Onda opet, to je smrt.
Bežiš od smrti.
I na šta naletite?
Smrt.
Ludilo.
I smrt.
Ali ako ne pobegneš
Ako se suočite sa činjenicama. Ako prihvatate svoju sudbinu.
Postoji nešto poput sigurnosti da ćeš izmaći ludilu.
I veoma dobra šansa da izbegneš smrt.
Pa...
razmisliću o tome.
Strašno sam žedan.
Želite li piće?
Da.
To je dobra ideja. - Doneću ti jedan.
Kali, zar ne?
Velika majka.
A upravo zato što je majka, ona je i Boginja uništenja.
Ako dajete život, dajete i smrt.
Neizbežno.
Moram reći da su imali prilično realan pogled na svet, ove stare hinduse.
Oh, izvinjavam se.
Stvarno mi je jako žao.
Mislim da to neće naškoditi tepihu. Zar ne?
Samo malo gazirane vode i mrlja alkohola.
Mogu li dobiti drugu? - Daj da to uradim za tebe.
Ne, pusti me.
To je Emilina narukvica, zar ne?
Da.
Mislila sam da sam je prepoznao.
To je zaista prilično groteskno kada se pomisli na to.
Smaknuće muškarca za ubistvo mrtve žene.
Ubistvo mrtve žene?
Kako to mislite?
Pa, to je ono što je bila.
2 meseca, 3 meseca, 4 meseca napolju.
To je sve što je imala pred sobom.
Mislite...
da nije bila otrovana...
bila bi mrtva za 2, 3 meseca?
To je to.
Čemu se smeješ?
Ne znam.
Ništa.
Žao mi je.
Tvoja jadna ruka.
Jesi li to uradio juče?
Da. Uradio sam to juče.
Draga.
Želim nešto da ti kažem.
To mi se dogodilo sinoć, sasvim iznenada.
Usred paroksizma besa i očaja.
To je kao...
zapravo čujem tvoj glas.
Samo nije bilo reči.
Postojala je samo vrsta...
apsolutne izvesnosti.
Izvesnosti?
Znao sam da je sve konačno u redu. Znao sam.
Istina je.
Naravno.
Treba se suočiti sa stvarima kakve zaista jesu.
Mora se zaboraviti kakav bi želeo da budu.
Reci mi draga moja.
Jesu li se listovi počeli okretati?
Sada su svi zlatni.
Čak i bukve? - Da.
Sećam se kad sam bio mali dečak.
Šetnja bukovom šumom.
Pretvarala sam se da su suvo lišće gomile novca.
Do kolena u zlatu.
Kao grof Monte Kristo.
Onda.
Smrt.
Znate, ako je prihvatiš...
u redu je.
Ali ako odbiješ da je prihvatiš, onda...
poludiš.
Ali ne mogu to da prihvatim. Ne mogu.
Da ti kažem šta je bilo najteže?
Da prihvatim činjenicu da te više nikada neću videti.
Volela bih da sam mrtva.
Volela bih da se nikada nisam rodila.
Ovo nema nikakve veze sa nečijim željama.
Uostalom, nismo tražili da se rodimo.
Moramo se pomiriti sa životom.
Čak i ako nam se ne sviđa. Čak i ako ga ne možemo razumeti.
Pazite...
Nikada ga ne možemo razumeti dok ga zapravo živimo.
Život se mora živeti napred.
Ali to se može razumeti samo unazad.
Dakle... evo ga.
To sam iznenada shvatio.
U međuvremenu, šta sam radio?
Upravo suprotno od onoga što se moralo učiniti.
Razbijam ruke na komade, poludeo sam.
Suzdržavajući se od nepravde.
Ali to jeste nepravedno.
Spolja, da. Sa gledišta drugih ljudi. Ali znaš,
ako prihvataš nepravdu koja ti je učinjena...
ako kažeš sebi, pa...
Ovo se dogodilo. I izdržao sam se sa tim.
Zapravo hoću.
Pa... ako možeš to učiniti.
Onda na neki čudan misteriozan način...
Noćna mora ima neku vrstu smisla. Znam da je teško objasniti, ali...
Istina je.
Oh, pre nego što zaboravim.
Želim da mi nešto obećaš.
Nemoj da viđaš previše Dženet.
Ne dozvolite joj da ima nikakve veze sa bebom.
Draga, oduvek je bila tako draga.
Znam da jeste.
Ali svejedno, hoćete li obećati?
Obećavam.
Mogao bih da vam kažem sve razloge, ali... predugo bi trajalo.
Osim toga...
koja je svrha?
Neka mrtvi sahrane svoje mrtve.
Zašto se baviti prošlošću.
Drago mi je što me juče niste došli.
Zašto?
Juče sam te skoro trebao mrziti.
Mrzieti me?
Da, mrzeo sam te što si slobodna.
Jer imaš ceo svoj život pred sobom.
Dok sam ja bio ovde.
Za nekoliko sati...?
Voliš me, zar ne?
I ja te volim, Doris.
A ljubav izbacuje strah.
Naravno, funkcioniše i obrnuto.
Strah izbacuje ljubav.
Juče je bilo samo straha.
Danas...
Danas je drugačije.
2, 3...
Mogu li uraditi četvrtinu?
Još jedna kraljica. - Da vidimo šta mogu da učinim.
Tref žandar. - O moj Bože.
Pa, evo.
Moje! Sve je moje. Uopšte nisi dobar.
Pa, nisam dovoljno pametan. Ovo je igra za miran intelekt.
Da li si spreman? - Uhuh.
Konačno, kralj!
1... 2... završio sam.
Gotov sam za.
Dugujem ti 10 miliona funti.
11 miliona. - 11, je li?
Ah dobro.
Pa svejedno, evo računa na šest bodova.
Ostatak ću isplatiti na rate.
Tupens traje nedelju dana do poslednje presude.
Prijatan?
Pada kiša.
Volim kišu.
Sviđa mi se kad jako pada kiša.
Kad ima gromova.
Munja.
Oh, ta devojka.
Suviše je užasno.
Mrzim ga.
Mrzim ga!
Znaš li koje je vreme?
Samo 2'.
2'.
To je sve.
Onda ćete biti na sigurnom.
Sigurna. Biću na sigurnom.
Mora da su sve spremili na skeli.
Konopac. Kaiševi.
A sada silaze niz stepenice.
Tu je upravnik zatvora, kapelan.
Hodaju hodnikom.
Nije daleko. Samo nekoliko koraka.
Na vratima su.
Neko stavi ključ u bravu. I okreće ga.
Vrata se otvaraju... evo ga.
Eno ga.
Samo zato što je imala 18 godina.
Zbog njenih ustiju, zbog njene kože.
Bože! Bože! Bože! Bože!
U redu je. Ne treba se brinuti zbog toga.
Spavaj sada.
Budi mirna.
Ovo neće boleti.
Sasvim mirna.
Prepustite se.
Osećaš li se ugodno?
Da.
Sada se osećaš sasvim sigurno, zar ne?
Da.
Da. Apsolutno bezbedno.
Reci mi, Dženet.
Kako si je naterala da uzme otrov?
Stavila sam ga u kafu.
Mislila si da će te pitati da se udaš za njega? A?
Ne. Ne, ne želim o tome da pričam.
Ali to je istina, zar ne? - Ne mogu ti reći.
Mislili si da te voli koliko ti voliš njega.
Suviše je grozno. Previše je ponižavajuće.
U redu.
Neću te više mučiti.
Idi da spavaš sada.
Duboki san.
Toplo... meko... mračno.
Kao crni baršun.
Pomislite na crni baršun i crno krzno.
Ne ulazi svetlo.
Nema snova da te prekidaju.
Samo spavaj.
Halo.
Molim vas da mi se obratite.
Batersi 6160.
Halo?
Je li to zatvor Vandsvort?
Na telefonu je dr Džejms Libard.
Želim da razgovaram sa upravnikom, molim. Odmah.
Da, to je zvanična stvar povezana sa slučajem Maurije.
Da, izuzetno je hitno.
U redu, sačekaću.
Preveo: suadnovic