Un cântec voios o să-ţi cânt
În vreme ce mă aştern la drum
Ascultaţi povestea lui Robin Hood şi a cetei lui de năzdrăvani
Ca ei nicicând alţii nu vor mai fi
Cu arcul lung şi braţul vânjos Cu inima bună şi dreaptă
Curajos a luptat şi dreptul şi-a câştigat
Mă rog aidoma să faceţi
ÎN 1190, RICHARD INIMĂ DE LEU ŞI-A CHEMAT OASTEA LA CRUCIADĂ.
PRINTRE SUPUŞII DE NĂDEJDE ERA ŞI DUCELE DE HUNTINGDON.
CONACUL HUNTINGDON
Marian !
Tyb, e fiica mea pregătită de plecare ?
Da, stăpâne. Am pregătit-o şi am gătit-o ca pe o narcisă.
Nici că există domniţă mai chipeşă decât ea !
Când o va vedea regina, o va lua în slujba ei, fiţi fără de grijă.
Atunci găseşte-o degrabă, bună Tyb.
De nu plecăm într-un ceas, nu-l mai prindem pe rege la Nottingham.
Marian ! Năzdrăvană fără astâmpăr !
Acum şi-a găsit să se joace de-a ascunselea ! Marian !
Stăpâne Fitzooth !
- Unde e năstruşnicul tău de fecior ? - Domniţa nu e cu Robin.
De-l afli pe unul, îi afli pe amândoi.
Nu, băiatul meu e singur în luncă, trage cu arcul.
Iar n-ai nimerit, bietule ?
- Mai poţi doborî şi altfel prada. - Marian !
Sfinţi din ceruri ! Uită-te la tine ! Stăpânul meu aşteaptă,
iar tu te tăvăleşti prin ţărână, cu jartiera la vedere !
O domniţă demnă de slujba reginei trebuie să se poarte ca o doamnă.
Prea bine !
Anunţă-l pe duce, stăpânul şi tatăl meu, că mă voi înfăţişa la el îndată.
Îţi îngăduiesc să pleci, Tyb.
Ei bine...
Iar ţie, bunule haiduc, îţi îngăduiesc să stai pe jar până mă întorc.
- De ce ? - Ca să îi faci pe plac unei doamne.
De-ar fi după mine, mi-aş urma regele în Ţara Sfântă.
Până la urmă, tot acolo ai ajunge.
Dacă ai decapita mulţi necredincioşi, ai fi cavaler.
Apoi vei lupta la turniruri, ca să-i faci pe plac unei doamne şi să fii decapitat.
Ar merita !
- E oare atât de răpitoare ? - Da.
- Descrie-mi-o, Robin. - E foarte...
Marian ! Vino odată !
- Te aşteaptă tatăl tău. - Ştiu. Zi degrabă.
E înaltă şi mândră,
cu ochi albaştri şi cosiţe aurii.
Mai presus de toate, are o fire drăgălaşă.
Cu bine, nătângule !
Ce-aş vrea să vii cu noi, frate John !
Nu mi-a fost scris să cuceresc regate.
Atunci cârmuieşte-l pe al meu în lipsa mea.
Ţinuturile de mijloc au nevoie de o mână de fier.
Îţi jur credinţa mea şi-ţi voi aplica legile cu cea mai mare sârguinţă.
Da, cu o sârguinţă domolită de înţelegere.
Tăria Angliei izvorăşte din fericirea celui din urmă ţăran.
Prima ta grijă să fie împărăţia, iar a doua, minunata noastră mamă.
Femeia care-a crescut doi fii ca voi îşi poate purta de grijă singură !
Bun venit, Huntingdon !
Ridică-te ! Nu te pleca în faţa unui frate cavaler al crucii !
Acum putem spune că s-a strâns aici toată floarea împărăţiei noastre !
Să dea Domnul să fim demni de încrederea ta, sire.
Înainte să plecăm, aş vrea să o întreb ceva pe regină.
Rogu-vă, maiestate, primiţi-o în slujba domniei voastre pe fiica mea.
Vino, copilă.
- Cum te numeşti ? - Marian, maiestate.
Marian. Ce nume blând ! Ţi-e firea pe potriva numelui ?
Dacă îi e pe plac reginei.
Ridică-te. O voi primi şi-o voi ocroti cât vei fi plecat.
Vă mulţumesc smerit, maiestate.
Mărite rege, vă cer şi eu o îngăduinţă.
Alte rugăminţi ? Vorbeşte, şerifule.
Eu şi oamenii mei dorim să străbatem mările alături de regele nostru.
Regele îţi îngăduieşte.
Găseşte alt şerif şi alţi pădurari pentru Nottingham.
Trăiască !
Arhiepiscope de Canterbury, îţi cerem binecuvântarea întru războiul sfânt.
Dumnezeu atotputernic, stăpân al bătăliilor,
îndrumă armiile sfinte ale crucii către Ţara Sfântă
şi dă-le, rogu-Te, biruinţa în luptele pe care le vor da.
Dă-le înţelepciune şi îndrumare prinţilor creştinătăţii
şi îndură-te de cei ce vor pieri,
primindu-i în Împărăţia Ta.
Pe cai !
Ridicaţi-mi flamura ! Cu Dumnezeu înainte !
De Lacy ?
Prinţul meu !
O răspundere grea apasă pe umerii mei în aceste ceasuri.
Regii au pierit în cruciade.
Prinţul moştenitor are nevoie de oameni de încredere în preajma lui.
- Te voi asculta orbeşte, sire. - Bine.
Vei fi noul şerif al Nottinghamului.
Vei veghea hotarele pădurii Sherwood,
dar nu în chipul îngăduitor al lui Richard,
ci respectând întocmai litera legii.
Ne va trebui o poteră mai mare.
- Ne va trebui o oaste. - O oaste de arcaşi iscusiţi.
Oşteni ce-şi avântă săgeţile la 100 de stânjeni
dacă astfel le porunceşte prinţul lor.
Veţi putea întreţine o oaste atât de mare ?
Oştenii se vor întreţine singuri, adunând noile mele biruri.
Maiestate, ce cuget regesc aveţi !
Atunci purcede !
Vreau ca cei mai iscusiţi arcaşi să poarte uniforma şerifului.
Daţi-mi doar două săptămâni.
Îmi vei arăta iscusinţa lor la tirul de la bâlciul din Nottingham.
Iată-i, sire !
Aleşi pe sprânceană pentru iscusinţa lor.
Vreau să şi câştige.
Mult noroc ! Să ţintiţi bine !
Grijă aveţi, arcaşi sosiţi la bâlciul din Nottingham
La noii supuşi ai şerifului nostru
Căci vă vor cere şi alte biruri
Poate vor cere bir pe arc
Sau poate pe săgeată
Fitzooth îi va cere bir şerifului.
Şi o să-i mai pună cu botul pe labe pe gâlcevitorii ăştia.
Domnii mei, rezultatul e după cum urmează: Clifton, afară !
Tepus, afară !
Adam de Leslie, afară !
Ultima probă se va da
de la o depărtare de 120 de paşi.
Au mai rămas următorii: Robin Fitzooth de Huntingdon...
...Hugh Fitzooth de Huntingdon,
Red Gill, aflat în slujba şerifului de Nottingham !
Mulţimea nu-ţi aclamă arcaşul.
Oamenii mei au strâns o mică parte din noile biruri, alteţă.
Red Gill va învinge.
Nimeni nu-l întrece de la distanţa asta.
- Excelent ! - Foarte precis.
Poţi trage mai bine cu arcul ăla de doi bani, căţelandru spân ?
Nu-l băga în seamă, flăcăule.
Bădărăniile sunt fireşti de la supuşii şerifului.
Manierele sunt pe potriva faptelor din ultima vreme.
Îmi cer iertare dacă, învingându-l pe el, vă văduvesc de şansă.
Un bărbat nu e înfrânt decât când se dă bătut.
Bunule arcaş, vino şi primeşte această săgeată din aur !
Ai câştigat-o pe merit !
Măria Ta, o rugăminte aş avea.
Daţi-i săgeata celui care-a nimerit ţinta primul,
măcar la fel de bine ca şi mine.
Bine grăit, răzeşule.
Mulţumesc, maiestate.
Pentru a-i fi pe plac domniţei.
Eşti un arcaş mult mai iscusit.
Nu mi-a sâcâit nimeni ţintirea.
Poate că merit atunci acest trofeu.
Mulţumesc, Robin.
Oriunde voi fi, îmi va aminti de astă zi.
Pleci din Nottingham ?
Azi voi călători cu regina la Londra.
Domnul să te aibă în pază.
Ascultaţi, răzeşi !
Aduceţi butoiul !
Ascultaţi, răzeşi !
Prinţul John, stăpânul nostru,
a dăruit un butoi cu bere din octombrie
celor ce-au tras cu arcul pentru regină !
Vreţi să mâncaţi şi să beţi pe alese ? Atunci ascultaţi-mă !
Toţi cei ce lovesc mijlocul ţintei de la 80 de paşi
sunt liberi să intre în slujba mea.
Vreau arcaşi adevăraţi, nu terchea-berchea.
De vă învoiţi, ieşiţi în faţă.
- Eu ! - Şi eu !
Ce spui, bunule Fitzooth ?
Aţi vrea tu şi fiul tău să schimbaţi tunicile ?
Veţi primi câte 20 de mărci la Crăciun.
Nu-mi schimb tunica, nici fiul meu n-o va schimba pe-a lui.
Odinioară, m-aş fi mândrit să port veşmintele regelui Richard.
Dar un pădurar în Sherwood nu-i mai presus acum de un zapciu
sau de gealaţii şerifului.
Nu voi îndrepta arcul către semenii mei.
- Tăcere ! - Nu !
E timpul să spun adevărul.
- Fitzooth a grăit cum chibzuiesc eu. - Şi eu.
Ce faci când cocoşul cântă prea tare ?
Îi tai creasta.
Păcat că regina nu rămâne aici.
- Şi domniţa cu săgeata de aur. - Nu, regina.
L-ai sfidat pe şerif. Ea te-ar putea ajuta.
Eu grăiesc din inimă.
Niciun şerif ageamiu nu-mi va închide gura.
După el !
Am veşti să vă spun şi cântece să vă cânt
Despre cele minuni văzute-n lumea largă
De o poveste vreţi de la Allan-a-Dale Un bănuţ colea vă rog să vârâţi
Robin, pe nume Fitzooth, sălăşluieşte-n pădure
Tunica-i acum verde ca frunza Iar numele lui e Robin Hood
Robin Hood vânează căprioarele ce ţopăie în codri
Dar ades îi străpunge şi pe oamenii şerifului
Fără voinţă, doar din întâmplare
Dar Robin are motive întemeiate.
- Se ştie cine i-a ucis tatăl. - Ascultare !
Ascultare !
Înştiinţat fiind de ticăloşiile, tâlhăriile şi crimele
înfăptuite de Robin Hood, domnul nostru, prinţul John,
îl declară pe Robin Hood drept nelegiuit !
Înainte să-l spânzuri pe Robin, trebuie să-l prinzi.
Şi nu e singur, căci mulţi flăcăi de ispravă i s-au alăturat.
Asta-l va băga în ştreang.
Cu 40 de mărci puse pe capul lui, ni-l va aduce chiar prietenul lui.
Mai degrabă să vă vedeţi voi ceafa decât să găsiţi o iudă printre noi !
Bietul Robin Hood
Ia de la bogaţi şi dă la săraci Arar mai vezi una ca asta
Acum, că e nelegiuit, nu mai plăteşte bir !
Un cântec voios o să cânt În vreme ce m-aştern la drum
Lasă-l ! Nu-i puteţi lua !
L-ai luat la întrebări ?
E doar un amărât care nu-şi plăteşte birul.
Nu-l pot plăti, domnule.
Dacă-mi luaţi vitele...
- Cum îţi spune ? - Scathelock.
Vreţi să-ţi ţii vitele şi să scapi de bir ?
Spuneţi-mi doar cum !
Se aude că l-ai ajutat pe Robin Hood şi că ştii pe unde se preumblă.
Du-ne la el, iar recompensa va fi întreită cât birul.
Aduceţi-l !
- Alt braconier ? - L-am prins când omora căprioara regelui.
N-aveam de unde să iau carne.
Am vândut viţelul ca să plătesc birul pentru păşunea porcilor.
Am tăiat porcii ca să plătesc birul pentru ocolul oilor.
M-aţi dat afară din casă şi mi-aţi cerut bir pentru alunele culese,
aşa că am omorât o căprioară.
- Să-i dau să-şi mănânce urechile ? - Nu, taie căprioara.
Adu-mi blana şi leşul ăsta la piaţa din Nottingham,
unde-l vom îndestula cu ospitalitatea noastră.
Mişcă !
Jos cingătorile, puneţi-vă zdrenţe.
În piaţa din Nottingham e nevoie de cerşetori.
Ridicaţi-l !
Să fie învăţătură de minte celor ce nesocotesc legea !
Dacă mai e vreunul care vrea să braconeze,
să fugă de biruri sau să adăpostească nelegiuiţi,
iată ce soartă vă aşteaptă !
Începeţi !
Ruşine ! Ruşine !
Ruşine !
Alungaţi vitele din piaţă !
Unde sunt cei 100 de pădurari cu care te lăudai ?
Adună birurile necesare întreţinerii lor.
În vreme ce câţiva nelegiuiţi intră în Nottingham
şi-şi bat joc de lege şi de noi !
Sire, e vina mea că nu l-am luat pe Robin Hood în serios.
Mâine voi porni eu însumi în căutarea lui.
Voi curăţa pădurea Sherwood de el şi de acoliţii lui !
Vă promit.
Te va ustura de la sare, dar te vei vindeca.
Freacă !
Aş rage ca un viţel dacă mi-ai face aşa.
Nu va purta cămaşă cinci zile.
O să îmbrac tunica verde mai degrabă de-atât !
Alb şi roşu, vere Will.
- Adică ? - Prieten sau duşman.
- Mergem cu tine, Robin. - Nu. La nevoie, vă chem eu.
- La o parte, străine. - De ce ?
- Să treacă cel mai vajnic. - Atunci dă-te în lături.
De-ai fi înalt pe cât ţi-e mândria, Goliat, tot te-aş doborî cu ăsta.
Arc contra toiag ? Ce soi de bărbat eşti ?
Nimeni nu mi-a zis vreodată că aş fi laş !
- Stai aici, să tai o bâtă ? - Bine.
Hai, micule David !
Ştii cum s-a terminat acea luptă !
Bravo ! Dacă pot, mă revanşez.
Hai că-mi placi !
Să mă biciuieşti dacă te mai provoc de-acum la luptă pe pod !
Mi-ai spart ţeasta, m-ai udat leoarcă
şi mi-ai umplut cornul cu apă !
- Cum ţi se spune ? - John Micuţul.
Îl caut pe proscrisul Robin Hood.
- Cu ce pricină ? - Să mă alătur lui, nu-mi pasă cine află.
Nu-i departe.
Ce faci, stăpâne Robin ?
- Tu eşti Robin Hood ? - Eu mi-s.
Ei bine, John Micuţul,
sper că nu-mi poţi ranchiună pentru bătaia pe care ţi-am dat-o.
Deloc.
Ai vrea să ni te alături ?
Ai avea carne proaspătă zi de zi, ai dormi bine şi ai avea şi bani.
Asta dacă-ţi vânezi hrana,
îţi aşterni singur patul şi-ţi aduni banii,
pentru a le da celor mai nevoiaşi.
Eu ţi-s omul. Să batem palma.
Ce ziceţi, băieţi ? Îl botezăm ?
Da !
Adu-mi nişte apă.
Dacă nu vine apa la el, atunci se duce el la apă.
Unu, doi, trei !
John Micuţul, te botez Micul John.
Ridică-te, Micule John.
- Mai vrei să ne fii alături ? - Da.
Will Scarlett, botezi ca un adevărat preot !
Deşi aş vrea să avem un om în sutană, să ne îngrijească sufletele şi rănile.
Ştiu eu unul.
E un sihastru de lângă abaţia Alford. E în amonte.
Numai că preferă să crape ţeste. I se spune părintele Tuck.
Să nu crezi, domniţa mea, că te-am adus în ăst loc singuratic
spre a te vrăji numai cu vorbe.
Câtuşi de puţin, flăcăule !
Nu beau vin, căci mă vei ameţi cu dezmierdările tale.
Nu, nu !
Atunci gustă plăcinta cu carne. E tare gustoasă.
Poate doar o guriţă, atât.
Putem mânca şi bea pe săturate.
Dar ce ospăţ e ăsta, fără un cântec vesel ?
Un flăcău şi iubita lui
Stăteau la umbra stejarului
Ca inima să nu-i plesnească
Flăcăul prinse să grăiască
Cântă jos şi cântă sus
Schimbă-ţi numele cu al meu
Vei mânca plăcinta de clapon
Şi-mi vei bea vinul dulceag
Împreună !
Domniţa întoarse capul Şi răspunse stânjenită
Aşa-mi faci curte, în batjocură
Cu aste vorbe grosolane ?
Aşadar...
Mă scuzaţi.
Cântă jos şi cântă sus
Schimbă-ţi numele cu al meu
Vei mânca plăcinta de clapon
- Şi-mi vei bea vinul dulceag - Şi-mi vei bea vinul dulceag
Mă spionezi ? Iscoadă netrebnică ce eşti !
Nici vorbă ! Am cântat dimpreună, ce rost are să ne gâlcevim ?
- Ce cauţi aici ? - Păi...
Am venit să mă rog la abaţia de colo.
- Nu e niciun pod ? - Nu.
Dacă vrei să te rogi, nu te opresc eu să treci prin apă, ca şi alţii.
Mulţumesc.
Bunătatea dumitale mă îndeamnă să-ţi cer o favoare şi mai mare.
N-ai fi bun să mă treci râul pe spinarea dumitale ?
Dacă mă îndemni cu astfel de argumente...
Scriptura spune să ne purtăm poverile unul altuia.
Ce minuni mi-a fost dat să văd azi ?
Un călugăr ce cântă de dragoste şi un cal care citează din Biblie.
Ce zici ? Eu te-am adus aici.
Tu mă duci înapoi.
Cântă jos şi cântă sus
Schimbă-ţi numele cu al meu
Călugărule, jocul e din nou de partea mea.
Tot vreau să ajung dincolo.
Staţi pe loc ! Prindeţi-l pe nelegiuit în viaţă !
Înapoi ! Aşteptaţi să termin eu socotelile cu el !
La o parte, popă !
Până nu-mi dreg socotelile cu el, nu vă las să-l înhăţaţi !
- Aruncaţi-l pe popă în apă ! - Înapoi !
Hai !
Adăpostiţi-vă !
Hai !
Cheamă-ţi câinele, călugăre. L-a "veselit" de-ajuns pe şerif.
Acum e rândul nostru să-l cinstim pe şerif.
Bun venit, şerifule ! Bun venit în pădurea Sherwood !
L-au adus pe zbirul cel mare.
Li s-o fi făcut tare foame.
A mers bine la vânătoare ?
Da, un oaspete preamărit ne va cinsti masa.
Ia loc, milord. La noi nu se stă în picioare.
Dezlegaţi-l la ochi.
Nimeni nu e mai pornit decât el să ne vadă casa din codru.
Desigur, nu ne veţi nesocoti masa ?
Nu-mi place vânatul braconat.
Stutely, rogu-te, fă-i poftă de mâncare.
Daţi-i şi nişte bere, să alunece carnea pe gât.
Cu noi, mănânci şi bei pe alese.
E bere din octombrie.
Ţi-o trimitea episcopul de Hereford, dar i-am găsit întrebuinţare mai nobilă.
- Cu ea, închinăm în cinstea regelui ! - Trăiască regele Richard !
Şerifule, ridică-te !
Îţi spun şi cum să închini. "În cinstea regelui Richard !"
- Vorbeşte ! - În cinstea regelui Richard.
"Să-i dea Domnul sănătate şi viaţă lungă."
Să-i dea Domnul sănătate şi viaţă lungă.
"Şi să le sucească minţile vrăjmaşilor lui, fie ţărani..."
Şi să le sucească minţile vrăjmaşilor lui, fie ţărani...
"...ori prinţi."
...ori prinţi.
- Trăiască Richard al Angliei ! - Trăiască regele !
Acum, că tot i-ai jurat credinţă regelui, ca un supus loial,
te vom trimite degrabă înapoi.
După ce-şi va fi plătit ospăţul.
Da !
Călugăre, socoteşte dumitale cât face. Fii onest, ca un chip bisericesc ce eşti.
Întocmai, stăpâne !
La o parte !
Pentru mâncare, nouă penny.
Pentru spatele băiatului, nouă coroane.
- Pentru vitele mele, 20 de şilingi. - 20 de şilingi.
Încă 20 pentru hambarul ars şi birurile întreite.
- Încă zece pentru... - Fiul meu aruncat în puţ !
Face cam 100 şi...
200 de şilingi.
Popă hoţoman ce eşti ! De ce nu li te alături ?
Doamne, iartă-mă, dar pare-se că-s deja de-al lor.
Ia să-i vedem banii !
Da !
Veţi plăti scump ! Oamenii mei vă vor spânzura !
Ca pildă pentru alţi rebeli !
Prea bine, dar, mai întâi, te vom da pe tine drept pildă,
ca săracii pe care-i asupreşti să prindă curaj.
Adam, adu-i calul.
Şerifule, iacătă-ţi şaua !
DUPĂ DOI ANI, S-A AFLAT CĂ REGELE FUSESE ÎNFRÂNT ÎN CRUCIADA LUI.
REGELE ERA ÎNTEMNIŢAT ÎN AUSTRIA. ELIBERAREA LUI COSTA 100.000 DE MĂRCI.
SARCINA STRÂNGERII BANILOR I-A REVENIT REGINEI-MAMĂ
ŞI ARHIEPISCOPULUI DE CANTERBURY.
Dă-mi, rogu-te, veşti bune.
Mai avem de strâns 30.000 de mărci.
La auzul veştii că se cere răscumpărare, mănăstirile şi-au topit aurul.
Domnul să le binecuvânteze ! Altceva ?
Nimic.
Londra, ţinuturile din sud şi baronii din nord au dat tot ce au avut.
Dar mai avem de strâns un sfert din răscumpărare.
Fii fără grijă. Ţinuturile de mijloc ne vor ajuta chiar cu mai mult.
Ne putem bizui pe prinţul John.
Maiestate, fiul dv, prinţul John, a refuzat să contribuie.
Dar este fratele bun al regelui !
Nu va refuza să dea bani, când regele are atâta nevoie !
Cum să ghicesc că vistieria regală nu are bani ?
- Îmi puteai asculta trimişii. - Nu au ajuns la mine.
Dar acum ştiu cazna fratelui meu, iar mâine,
voi porunci să se facă o donaţie publică în Nottingham,
chiar de voi fi ruşinat dacă săracii vor da mai mult decât mine.
Foarte ruşinat !
Aţi putea scăpa de o astfel de umilinţă,
dând şi dând, până vor fi uluiţi de eroica generozitate a Măriei Tale.
Dacă aş putea !
Atâta doar că eu şi nobilii am ajuns la sapă de lemn.
Richard ţi-a dat pe mână opt ducate.
Chiriile şi birurile nu-ţi aduc destui bani ?
Banii se duc cât ai clipi.
Am fost silit să recrutez şi să susţin sute de pădurari.
Împotriva cărei ameninţări ?
Pentru a ne apăra de un nelegiuit care tâlhăreşte ţinutul.
Şi-a cumpărat atât de mulţi ciraci, încât ne ameninţă cu războiul civil.
- Cine e acest nelegiuit ? - Robin Hood.
Îl chema Robin Fitzooth înainte să sălăşluiască în pădurea Sherwood.
Cu neputinţă !
Hugh Fitzooth e pădurarul tatei. El şi fiul lui, Robin, sunt onorabili.
Hugh a fost ucis fiindcă a omorât un pădurar al regelui.
Fiul lui a ucis 60 de pădurari de atunci.
Hugh Fitzooth a fost cel mai loial supus al regelui !
Baliverne !
Măria Ta, a fost un om destoinic !
Cât despre fiul lui, eu şi Robin am fost tovarăşi de joacă.
Îl ştiu de o viaţă şi ştiu că-şi iubeşte regele.
Ba şi mai mult, când e în temniţă străină.
După ce va reveni regele, Robin va înceta ticăloşiile.
Trimiteţi-mă la Robin Fitzooth şi vă voi arăta loialitatea lui !
- Nu pot, Marian. - Cu escortă.
Tatăl tău mi te-a încredinţat mie.
Las-o să-şi caute ibovnicul.
Dacă fiica ducelui a fost atinsă de săgeţile lui Cupidon,
ce rău îi pot face săgeţile netrebnicilor ?
- Vă implor ! - Nu, copilă.
- Dar Alteţă... - Ajunge !
Nu vei păşi dincolo de zidurile acestui castel.
- Bună dimineaţa, domniţă. - Bună dimineaţa, Giles.
Domniţă Marian, de ce sunteţi atât de tristă ?
Dacă vă pot ajuta cu ceva, porunciţi-mi doar.
Regina mi-a interzis să ies din castel.
De mi-ar interzice şi mie prinţul !
Am mers de atâtea ori la Nottingham, cât pentru un pelerinaj la Ierusalim.
Acum merg acolo, să-l găsesc pe şerif.
Va trebui să străbat jumătate din pădurea Sherwood.
Giles !
Şeriful şi 60 de arcaşi au plecat din Nottingham
Dar Robin Hood i-a lăsat pe arcaşi laţi la pământ
Şeriful a ospătat cu Robin Hood
Când şi-a plătit ospăţul S-a întors la Nottingham
Din câte mi s-a zis A venit pe de-a îndoaselea în şa
Pentru coada din mâna şerifului
Şi pentru arcul din mâna ta
Când beţi în cinstea lui Robin Hood
Daţi-mi şi mie un bănuţ
Fii binecuvântat, domnişorule.
Allan-a-Dale, nu ne cânţi "Umple cupa" ?
Aş putea, dar o poţi asculta doar dacă mergi la Clipstone.
În afară de domnişorul, nimeni nu pune mare preţ pe trubaduri aici.
Ca să ajungi la Clipstone, trebuie să treci prin pădurea Sherwood.
Dacă dai de cel despre care cânţi, o să-ţi blestemi zilele.
Pot să... Pot să-ţi ţin tovărăşie ?
Da, flăcăule. Bun venit !
Midge, nici tu nu te temi de nelegiuiţi ?
Mare ruşine dacă lăuta trubadurului e mai vajnică decât bâta morarului.
Trubadurule !
Uite...
Vreau să-mi cânţi un cântec acum.
- Ce cântec doreşti ? - Pe cel despre Robin Hood.
- Tocmai l-ai auzit. - Şi ce dacă-l mai aud o dată ?
Dacă-l aude Robin, îşi dă seama că suntem de partea lui, nu ?
Aşa e.
Şeriful şi 60 de arcaşi au plecat din Nottingham
Dar Robin Hood i-a lăsat pe arcaşi laţi la pă...
Sper că vă place cântecul.
- Ăsta e tot ? - Da. Ba nu, domnule.
În cinstea bunului Robin Hood
Şi a vajnicilor lui răzeşi
Nu există oameni mai de ispravă decât Scarlet
Şi Micul John
În frumoasa noastră ţară
Nu ! Doar unul adună bani în pădurea Sherwood !
N-am niciun chior.
Midge Morarul e ştiut drept un neguţător cinstit, fără o leţcaie.
Midge Morarul e ştiut drept Midge Avarul.
- Ce-ai în sacul ăla ? - Nimic, doar făină.
O să-l golesc, iar dacă nu găsesc aur, îţi plătesc făina.
Dacă găsesc galbeni pe fundul sacului, o să faci o donaţie pentru nevoiaşi.
Stăpâne, te implor !
- Furi de la un biet morar ? - Prietene, egalăm birurile.
Şi ne place să facem asta pe muzică. Cântă ceva !
Lasă-mi făina şi îţi dau banii.
Te scutur eu bine !
Cântă, fir-ai să fii !
Dă-mi drumul, fiară !
- Lasă-mă ! - John !
Dă-l la mine pe flăcăul ăla.
Pune-mă jos !
Eşti un flăcău frumuşel, cu o fire drăgălaşă,
ca o domniţă pe care o ştiam.
Iar eu ştiam un domn pe nume Robin Fitzooth,
care s-ar fi dispreţuit de avea să ajungă tâlhar la drumul mare !
Morarule, spune-i pajului că ţi-a plăcut hârjoneala ca şi nouă !
Nu-i avar cel aşa darnic cu bâta !
Convinge-l să ni se alăture, Micule John !
Ceata noastră ne va crede găinari dacă ne întoarcem cu mâna goală !
Hai şi tu ! Cu cât mai mulţi, cu atât mai bine !
Sfântul Edward era al Angliei Sfântul Dennis era al Franţei
Nu mi-s vreun sfânt, dar merg cu voi Dacă îmi daţi prilejul
Nu ne-am uitat nici credinţa şi nici pe regele nostru de drept.
Adevăr grăiesc. Să nu ajung în rai de nu-i aşa.
Domniţă, te-au convins oamenii mei să ni te alături ?
M-au convins de cinstea lor.
Dar spune-mi un lucru.
Dacă aţi avea de ales, aţi mai fi nelegiuiţi ?
Codrul e frumos şi îndestulător.
Aici suntem liberi.
Însă suntem surghiuniţi, domniţă.
Mulţi au neveste şi copii.
Unii tare îşi doresc o soaţă.
Atunci daţi-mi toţi banii voştri !
Şi ce să faci cu ei ?
I-aş dona pentru răscumpărarea regelui mâine, la Nottingham.
Toţi vor vedea că eşti mult mai loial decât prinţul John.
El şi nobilii lui spun că sunt prea săraci.
Prinţul şi şeriful au strâns bani cât să-l răscumpere pe rege îndoit !
Prinţul nu asta i-a spus reginei. A spus că voi îl sărăciţi.
Şi că vă temeţi că regele v-ar pune capăt tâlhăriilor.
Unei astfel de minciuni sfruntate nu-i poţi răspunde decât într-un chip !
- Să dăm, atunci ! - Haideţi !
Băieţi, daţi tot ce aveţi, cu toţii !
Poftim, Robin !
- Păcat că n-avem mai mulţi. - Ba da.
Mulţumesc, morarule.
Acum trebuie să mă întorc.
Eu şi popa Tuck te vom duce să înnoptezi la abaţia Alford,
iar mâine te va însoţi până în oraş.
Lasă punga în grija mea.
- Dumnezeu să vă binecuvânteze. - Şi pe tine, domniţă.
Cu bine !
Dacă aş găsi un trubadur care să ştie cântece de dragoste,
aş jefui cutia milei numai să-l plătesc.
Fluieră, iubirea mea
Iar eu voi veni îndată
Negreşit te voi găsi
Nu contează unde ai fi
Fluieră, iubirea mea
Îţi voi auzi chemarea
Sus, pe coama dealului
Sau sub copacul din codrul verde
Fluieră cântecul ce ţi-am cântat
Când eram îndrăgostiţi şi veseli
Iar orice adiere ce mângâie codrii
Îţi va aduce glasul către mine
Fluieră, iubirea mea
Iar eu voi veni îndată
Negreşit te voi găsi
Nu contează unde ai fi
Negreşit te voi găsi
Nu contează unde ai fi
Urcă în cârca mea şi te trec râul cât ai spune "Robin Hood".
Ţi-am cerut eu să-ţi împovărezi spatele ?
- N-ar fi prima oară. - O dată ajunge.
Merg la abaţie, să tocmesc o odaie pentru domniţa mea.
Ne luăm din nou rămas-bun ?
Ne vom despărţi mereu până se va întoarce regele Richard.
Mă tem că aşa este.
- Ţii minte când ne-am despărţit ? - Da.
- Voiai să mergi în Ţara Sfântă. - Într-adevăr.
- E bine pentru Anglia că ai rămas. - Oare ?
Îţi slujeşti mai bine regele aici, Robin Fitzooth.
Îţi mulţumesc, domniţa mea.
Haideţi !
- Cu bine. - Cu bine.
- Robin, te voi revedea oare ? - Să dea Domnul.
John de Rutland a dat 300 de mărci.
E rândul lui Edward de Bridgeford.
Adună donaţia lui sir Edward !
430 de mărci.
Edward de Bridgeford a donat 430 de mărci.
Sir Edward, îţi mulţumim în numele regelui Richard
pentru credincioasa şi generoasa ta donaţie.
Marian ?
Vă cer iertare, Maiestate.
Nu v-am nesocotit porunca din rea-voinţă.
Dragostea de ţară m-a îndemnat să-i caut pe prietenii regelui
şi să le dovedesc lealitatea în faţa Înălţimii Tale.
Robin Fitzooth şi ceata lui mi-au dat de bunăvoie această pungă
şi s-au rugat ca regele să se întoarcă nevătămat acasă.
Se cuvine să amestecăm banii murdari cu darurile unor oameni de onoare ?
Şi să fie o mie de mărci, regele tot n-ar vrea
să-l răscumpărăm cu banii bandiţilor.
Bine zis, şerifule ! Mia ta de mărci unde e ?
Da ! Şeriful să dea o mie de mărci !
O mie de mărci de la şerif !
- O mie de mărci ! - O mie de mărci !
Izbucnirea voastră nu-şi are locul.
Desigur că şeriful îşi aşteaptă rândul să ne uluiască cu generozitatea lui.
Adevărat.
- Ce spui, şerifule ? - Loialitatea mea e pe măsura încercării.
Aduceţi-mi cufărul.
Numără-i !
1.187 de mărci.
Aţi cerut o mie ! Am dat aproape 1.200 !
Deşi am rămas sărac lipit,
nu mă ruşinez, căci sărăcia mea îl va ajuta pe rege să se întoarcă !
Pentru astă cauză, Domnul mi-e martor, aş fi dat încă 10.000 de mărci !
Domnul te-a auzit, stăpâne şerif !
Slavă Domnului !
Întoarcerea regelui e garantată.
Şeriful e mai inimos decât credea.
Trei urale pentru şeriful din Nottingham !
Îndeajuns, flăcăi ! Daţi-mă jos !
- Puneţi-mă jos, am spus ! - Cum îi e voia.
Haideţi înapoi în Sherwood !
M-aţi chemat, milord ?
Ni s-au dus banii din biruri.
Mâine vor porni spre Austria.
În loc să-l detroneze pe rege, îl vor salva.
Ai printre arcaşi oameni de nădejde pentru o sarcină disperată ?
Oameni care-l urăsc pe Robin Hood şi se tem de venirea regelui, ca şi noi ?
Desigur, şi nu puţini. Ce le porunciţi ?
Să se deghizeze drept tâlhari de-ai lui Robin Hood şi să fure banii.
- Aici, Măria Ta ? - Nu, mâine.
Când regina şi arhiepiscopul vor trece cu banii prin pădure.
Este un plan îndrăzneţ.
- Am izbândi, dacă n-ar fi fata. - Marian ?
S-a înfrăţit cu tâlharii, s-a întâlnit cu ei.
Doar ea ne-ar putea da de gol.
Atunci n-o va însoţi pe regină.
Hubert ?
Adu-o pe Marian aici.
Spune-i că a chemat-o arhiepiscopul.
În ce te priveşte, şerifule,
trimite-ţi în zori oamenii, îmbrăcaţi în straiele obişnuite.
Zi-le să meargă 30 km pe drumul ce trece prin pădurea Sherwood.
Acolo să aştepte convoiul, iar după ce vor fi isprăvit,
să se întoarcă degrabă la castel, cu galbenii noştri în coburi.
Mărite arhiepiscop ?
Pofteşte, domniţa mea.
Dă-i drumul.
Îi voi spune reginei !
Nu va fi încântată să afle că ai fugit iar la nelegiuitul tău.
Hubert, cred că tu ai văzut pe cineva furişându-se spre pădure astă-noapte.
Era cineva înveşmântat... ca un paj.
E săgeata lui Stutely ! Către sud !
Staţi !
La o parte, în numele regelui şi al Sfintei Biserici !
Regele nostru e Robin Hood ! Căutaţi în trăsură !
Staţi ! Lăsaţi cufărul ! Aţi auzit ce vă poruncesc ?
Sunt Eleanor, regina Angliei ! În genunchi, potăi trădătoare !
Luaţi cuferele ! N-o băgaţi în seamă pe hârcă !
- Bandiţii ! - Robin Hood !
- Sper că sunteţi nevătămată ! - Nu mulţumită ciracilor tăi !
Aceia nu erau oamenii mei. Stutely !
Asta vă va spune ai cui erau.
Şi el !
Eşti de-al nostru ?
- Pe cine slujeşti ? - Pe şeriful din Nottingham.
Care e în slujba prinţului John, cel care a ticluit mârşăvia.
Dumnezeu să te binecuvânteze pentru faptele de azi.
Regele va auzi de tine şi de vitejii tăi.
Şi eu te voi ierta că mi-ai răpit-o iară pe Marian.
- Marian ? - Eşti tare şiret, Robin Hood.
Măria Ta, nu am văzut-o.
- Unde este domniţa ? - A părăsit castelul azi-noapte.
Asta v-a spus prinţul John.
- Ne întoarcem pe dată. - Trebuie să mergem mai departe.
- Avem o datorie faţă de rege ! - Iar eu, faţă de ea.
- Trebuie să-i am grija. - Nu, Măria Ta.
Lăsaţi-mă pe mine.
Duceţi-ne la Marian dacă ţineţi la vieţile voastre.
Robin !
Degrabă !
Vrei să atacăm gărzile şi să coborâm podul ?
Ne vom da mai departe oamenii şerifului. O escortăm pe domniţa reginei.
După ce coboară podul, plecăm ordonat.
Dă porunca !
Coborâţi podul !
Şerifule, iată-ţi răsplata !
Chibzuieşte bine la urmări. Vrei să te condamni la moarte ?
Voi fi aşa de iscusit, încât gărzile vor crede că ai leşinat.
Te implor, cruţă-mă.
Îţi jur pe onoarea mea de cavaler că nu voi ţipa, dar cruţă-mă.
Aşa să fie.
Opriţi-l !
Înapoi !
- Trubadurule, trezeşte-te şi cântă ! - Căpetenia noastră zace.
Ce pricină de veselire avem ?
Un iscusit trubadur aş fi
Ca o privighetoare aş glăsui
Un iscusit trubadur aş fi
Ca o privighetoare aş glăsui
Despre Robin cel rănit aş cânta Despre rege aş intona
Grabnică să-i fie venirea doresc Şi despre prinţul John, să-l batjocoresc
Dacă vine aici, îl despicăm din cap până-n picioare
Din cap până-n picioare
Îl spintecăm din cap până-n picioare
Cum se poartă bolnavul nostru ?
Mai rău ca niciodată. Ţine morţiş să se ridice.
- Ce-ţi închipui că faci ? - Mă ridic.
Nicicum !
- Ia nişte fiertură de orz. - M-am săturat de fiertura de orz !
M-am săturat şi să mă bruftuluiţi tu şi călugărul ăla cu faţă de nap !
- Bea ! - Bea tu !
Toarnă-i-o pe gât !
Stai în peşteră, la adăpost.
- Care dintre voi e Robin Hood ? - Eu.
- Ce cauţi aici ? - Vreau să curăţ pădurea de tâlhari.
- Te-a trimis prinţul John ? - Ba regele.
Multe grozăvii se săvârşesc în numele regelui,
iar adevăratul rege nu-i aici să tăgăduiască.
- Dă-ţi jos gluga ! - Nu îndrăzni a-mi porunci !
Dă jos gluga, că-ţi pocnesc una de ajunge în Nottingham.
Iertare pentru spusele nechibzuite, mărite rege.
Te iert, ba chiar mai mult de-atât.
Anglia vă este profund îndatorată, atât ţie, cât şi bravilor tăi arcaşi.
Robin Fitzooth,
de azi înainte vei fi cunoscut drept Robin, duce de Locksley.
Ridică-te, sir Robin.
Pe oasele sfântului Eduard, încă un nelegiuit !
Măria Ta...
- Aveţi veşti despre tatăl meu ? - Te aşteaptă la Huntingdon,
unde regina i te-a promis drept soaţă ducelui de Locksley.
- Măria Ta, n-am încotro ? - Nu.
Taci, Robin Fitzooth ?
Cine sunt eu să mă îndoiesc de spusele reginei şi ale regelui ?
Bine grăit, duce de Locksley !
Suveranul meu, atât cu fapta, dar şi cu vorba, voi...
Un cântec voios o să-ţi cânt În vreme ce mă aştern la drum
SFÂRŞIT
Traducerea: Adrian Bădiţoiu www.sdimedia.com