ПІТЕР ПЕН
Друга зірка праворуч
Сяє вночі для тебе,
Щоб ти знав, що всі твої мрії
Насправді можуть здійснитись.
Світло цієї зірки
Знайде тебе повсюди,
Воно приведе тебе згодом
До країни Немайнебуде.
Сяй-но, сяй-но, зіронько,
У безкраїм небі,
Освіти наш шлях
Туди, куди нам
Попасти треба.
А коли ми нарешті будемо на місці,
То кожного разу, лягаючи спати,
Ми будемо дякувати
Тій маленькій зірці,
Відтак усім іншим
"Добраніч" казати.
Все це трапилося колись,
і ніколи не трапиться знову.
Але того разу це трапилось у Лондоні,
на тихій вуличці у Блумсбері.
Отой кутовий будинок належить родині Дарлінгів.
Пітер Пен обрав саме цей будинок,
оскільки там мешкали люди, які вірили у нього.
Наприклад, місіс Дарлінг.
Джордж, любий, поквапся. Нам не слід спізнюватись на цю вечерю.
Місіс Дарлінг вірила, що Пітер Пен був духом молодості.
- Як щодо містера Дарлінга... - Якщо я не знайду свої запонки,
ми не підемо ні на яку вечерю.
Якщо ми не підемо туди, я не зможу надалі й носа сунути до офісу.
А якщо я не зможу...
Отже, містер Дарлінг був практичною людиною.
Проте його сини, Джон і Майкл...
вірили, що Пітер Пен насправді існує
та завжди робили його героєм своїх дитячих забав.
Хай тобі грець, Пітер Пен!
Скуштуй цього! Здавайся, Капітан Гак! Здаєшся?
Ніколи! Я провчу тебе за те, що відтяв мені руку!
О, ні, Джон. То була ліва рука!
Так. Дякую, Венді.
Венді, старша сестра хлопчаків,
не лише вірила у Пітера Пена.
Вона була найповажнішим фахівцем в цій галузі.
О, Нено, чому ми весь час маємо пити цей огидний сироп?
Нянька Нена, оскільки була собакою,
зазвичай тримала свою думку при собі
та сприймала все з поблажливою терпимістю.
На тобі!
Зухвалий хлопчисько! Зараз я до тебе доберусь!
Я посічу тебе на січку!
- Обережно, Майкл. Мої окуляри. - Вибач, Джон.
Тобі не залишити цей корабель живим!
Та невже?
На тобі!
Тікай, доки ще можеш, хлопчисько! Інакше я переріжу тобі горлянку.
А тобі не урветься?
Назад, негіднику!
- Зухвалий молокосос! - Мерзенний пірат!
Ага, я влучив!
І сліду немає. Ти зовсім мене не торкнувся.
Ось тобі так! Іще так!
Хлопці, будь ласка, тихіше.
- Привіт, тату. - Ти, старий корабельний пацюк...
Що? Слухай-но сюди, Майкле...
Це не про тебе, тату. Розумієш, він - Пітер Пен.
- А Джон - Капітан Гак. - Так, так, звичайно.
Чи не бачили ви мої за...
Господи Всемогутній, Нено!
Де ж ці трекляті запонки?
- Запонки, тату? - Так, мої золоті запонки.
Майкле, заритий скарб? Де він?
- Я не пам'ятаю. - А мапа?
- Де мапа скарбу? - Вона загубилась.
- О боги, моя маніжка! - Ура! Ти знайшов її!
- Ти знайшов її! - Так, знайшов.
А відтак... Не чіпай мене, Майкле.
Це моя остання чиста...
Ні!
Джордже, любий, ми маємо поспішати, інакше...
- Мері, дивись-но! - Джордж.
- Тату, це лише крейда. - Майкле...
Це не його провина. Це частина історії.
- Венді сказала... - Венді? Історія?
Я мав здогадатись. Венді!
- Венді! - Так, тату?
- Чи не могла б ти пояс... - О, мамо!
- Ти виглядаєш просто чудово. - Дякую, люба.
- Венді. - Лише переробила свою стару сукню.
- Вийшло дуже мило... - Мері, я перепрошую.
Тату, що ти зробив із своєю сорочкою?
Що я зробив...? О!
Джордж, припини. Дивись, тепер усе чисто.
Цьому слід покласти край. Венді, чи я не попереджав тебе
перестати забивати хлопцям голови цими дурнуватими байками?
- Вони вже давно мені не вірять. - Та невже!
Капітан Гак! Пітер Пірат!
Пітер Пен, тату.
Пен! Пірат! Нісенітниця!
- Ні, тату. - Ти не розумієш.
Цілковита нісенітниця! От що я вам скажу, це безглуздя...
Джордж.
Що "Джордж"?
Що "Джордж"?!
Настав час "Джорджу" сказати слово!
Будь ласка, любий.
Мері, наші діти дорослішають.
Настав час поселити Венді в окремій кімнаті.
- Тату! - Джордж!
- Що таке? - Ні!
Це не обговорюється!
Юна леді, це ваша остання ніч у дитячій кімнаті.
Це моє останнє слово...
Ні!
Бідна Нена.
"Бідна Нена"?
Це вже занадто!
Геть! Геть, я сказав!
- Ні, тату, ні! - Так!
Відтепер жодних собаконяньок у цьому будинку!
Прощавай, Нено.
"Бідна Нена". Так, звичайно, "Бідна Нена".
А "Бідний тато"? Ані в якому разі!
Чорт забирай! Де ця мотузка?
Дякую.
Хай тобі грець, Нено, не дивись на мене так.
Нічого особистого. Просто...
Просто, ну яка з тебе нянька? Ти ж... собака.
А діти - не цуценята. Вони люди.
Рано чи пізно, Нено, люди дорослішають.
Але мамо, я не хочу дорослішати.
Люба, давай не будемо більше сьогодні про це.
Він сказав, що Пітер Пен - то цілковита нісенітниця.
Я впевнена, він цього не мав на увазі. Тато просто не в гуморі.
Бідна Нена... одненька надворі.
Не плач, Майкле. Надворі тепло.
З нею все буде гаразд.
- Мамо. - Що, любий?
- Закопаний скарб. - Діти.
Не слід звинувачувати батька.
Він вас усіх дуже любить.
Мамо, не зачиняй. Він може повернутись.
- "Він"? - Пітер Пен.
Я маю дещо, що належить йому.
- Так? І що це? - Його тінь.
- "Тінь"? - Нена схопила її,
а я... заховала.
Так, звичайно.
Добраніч, люба.
Джордж, ти впевнений що з дітьми все буде гаразд без Нени?
Звичайно, все буде гаразд. Що може статися?
Венді щось казала про тінь, і я...
- Тінь? Чию тінь? - Пітера Пена.
Ах, Пітера Пена... Пітера Пена!
Що ти таке кажеш! Боже милостивий, що ж нам робити?
- Джордж... - Підіймайте тривогу!
- Телефонуйте до Скотланд Ярду! - Щось має за цим стояти.
Мері, чим Пітер Пен відрізняється від інших дитячих нісенітниць?
Як можна чекати від дітей якоїсь серйозності та практичності...
- Джордж... - Якщо їхня мати схожа на них?
А я все гадаю, звідки у Венді беруться ці безглузді ідеї.
НЕНА
Погляньмо там, Дінь-дінь, у барлозі.
Немає?
Має бути десь тут.
Дінь!
Годі гратися, допоможи-но знайти мою тінь.
Тінь. Моя тінь.
Пітер Пен! О, Пітер!
Я знала, що ти повернешся. Я зберегла цю тінь для тебе.
Сподіваюсь, вона не зім'ялася.
Ти саме такий, яким я тебе уявляла.
Можливо, трішечки вищий. А так...
Пітер, ти не приклеїш її милом.
Її слід пришити.
Ніколи в житті не подумала б, що мені доведеться пришивати тінь.
Я знала, що вона твоя, як тільки її побачила.
Я сказала собі: "Покладу-но її до надійного місця,
доки він не повернеться". І ти повернувся, чи не так, Пітер?
Звичайно, як можна ходити без тіні?
Ти згодний?
Чого я не можу зрозуміти, так це те, як Нена схопила її.
Вона не те, щоб... О, посидь ще трохи.
Вона дійсно чудова нянька.
- Тато каже... - Дівчата забагато говорять.
Так, дівчата забагато... О.
Закінчуй вже з цим.
Мене звуть Венді.
- Венді Мойра Енджела Дарл... - Мені вистачить "Венді".
Ти тільки уяви собі, Пітер!
Твоя тінь скочила на мене крізь вікно.
Що ти там робив?
Прийшов послухати історії.
Мої історії? Але ж вони всі про тебе.
Так. Саме тому вони подобаються мені. Я переказую їх дітям...
Дітям, які загубились... Так, я пам'ятаю.
Вони - твоя команда.
Я така рада, що ти прийшов цієї ночі.
- Я могла би не побачити тебе. - Чому?
- Завтра я маю подорослішати. - Подорослішати!
Сьогодні моя остання ніч у дитячій кімнаті.
Це означає кінець історіям?
Ні! Цього не буде. Гайда!
Але... Куди ми йдемо?
До країни Немайнебуде.
- Немайнебуде! - Там ти ніколи не подорослішаєш.
О, Пітер, це буде чудово.
Але стій. Що скаже мама?
Мама? Яка мама?
Мама - це людина, яка...
любить тебе, дбає про тебе...
- Та розповідає тобі історії. - Гаразд! Ти будеш нашою мамою.
- Йдемо. - Так, хвилинку, я...
Не так швидко. Мені потрібно зібрати речі
та вказати у записці, коли я повернусь. Я не можу піти надовго.
Відтак я маю... О, Немайнебуде.
О, я... Я така щаслива...
Я маю тебе... поцілувати.
Що...? Поцілувати?
Я покажу тобі.
Припини! Дінь, припини це!
Джон, Джон, прокидайся! Він тут.
Тижбоглянь!
Що ти сказав?
Дінь-дінь. Не знаю, що з нею сьогодні.
Привіт, Пітер Пен. Я Майкл.
А мене звуть Джон. Як ся маєш?
- Привіт. - Погляньте, світлячок.
- Це фея. - Дивина!
- А що вона робить? - Розмовляє.
- Що вона каже? - Каже, що ти велетенська потвора.
О? Я гадаю, вона прекрасна.
- Отже, гайда, Венді, йдемо. - Куди ми йдемо?
- До країни Немайнебуде. - Немайнебуде!
- Пітер поведе нас. - "Нас"?
Так, звичайно. Я не піду без Майкла та Джона.
Коли ми вже задамо перцю справжнім злодіям?
І справжнім піратам!
Гаразд, чому б ні? Але ви маєте слухатись мене.
- Так, командире. - Так.
Але Пітер, як ми дістанемось до країни Немайнебуде?
- Ми полетимо. - Полетимо?
Це просто. Треба лише... лише...
Лише...
- Кумедно. - У чому справа?
- Ти не знаєш, як? - Звичайно, я знаю.
Просто... мені ще не доводилось нікому цього пояснювати.
Є ідея! Подумайте про щось чудове.
- Про щось маленьке та приємне? - Про щось маленьке та приємне?
- Як різдвяні подарунки? - Дзвіночки на санчатах, сніг?
Так! Тепер дивіться на мене. Ось зараз!
Простіше простого.
- Він літає! - Він літає!
Він полетів!
Тепер ваша черга.
Я уявляю Русалкову лагуну...
...у чарівному місячному сяйві.
Я уявляю піратську печеру.
Я уявляю себе хоробрим індіанцем.
Тепер пробуємо.
Один, два, три!
Ми летимо! Ми летимо! Ми летимо!
Так діла не буде. Що з вами таке?
Потрібно лише вірити... і щось іще.
Так, зовсім забув. Трохи пилку!
- Пилку? - Пилку?
Так.
Зовсім трохи пилку феї.
Тепер думайте про те, що вам миле.
- Це те саме, що мати крила. - Спробуймо ще раз потрохи.
Дивіться! Ми відірвалися від підлоги.
- Тижбоглянь! - О, Боже! Ми летимо!
Ми летимо!
Усі разом, ми летимо!
Летимо до країни Немайнебуде!
Подумайте про щось Веселе та чудове,
Нічого складного Вигадувати не треба,
Думайте про сніг,
Про санки та дзвіночки, Та вирушайте у подорож небом.
Ви летите, ви летите, ви летите.
Думайте про те, що вам миле,
Це те саме, що мати крила,
Нехай місяць освітить ваш шлях,
Якщо він ще не спить, хай він вам підморгне,
Ви летите, ви летите, ви летите.
Ви підкорюєте нечувану висоту,
Здіймаєтесь попід самі зірки,
Немайнебуде чекає на вас,
Там здійсняться всі ваші мрії.
Усі до одної, навіть найменші.
Гайда, Нено!
Коли маєте усмішку в серці,
Саме час усі справи лишати
Та про щось приємне згадати,
До країни мрій вирушати.
Ви летите, ви летите, ви летите, ви летите.
Ви летите.
Отам, Венді. Друга зірка праворуч, і далі, не звертаючи, до ранку.
Коли маєте усмішку в серці,
Саме час усі справи лишати
Та про щось приємне згадати,
До країни мрій вирушати.
Ви летите, ви летите, ви летите, ви летите.
Ви летите, ви летите, ви летите.
Піратське життя просто чудове.
Від моря до моря - Що може бути краще?
Таке життя якраз для мене.
Таке життя для мене.
Піратське життя дуже цікаве, Ти сам своєї долі хазяїн,
КАПІТАН
Відчайдушний розбійник морський, Володар могутніх стихій.
- Доброго ранку, друзі. - І що у ньому доброго, містер Смі?
Ми вже цілу вічність стирчимо на цьому жалюгідному острові.
У той час, коли велика цяця грає у доганялки з Пітером Пеном.
Обережно! Він може вистрілити.
Ми втратимо тут останні залишки кваліфікації.
Я майже забув, як перерізати глотку.
- Стрибай! - Та передай капітанові,
що ми вже скучили за морем, зрозумів?
Пітер Пен...
Хай йому грець, тому Пітеру Пену!
Якби ми знайшли його сховище, ми б змогли влаштували пастку.
Але де воно?
У Русалковій лагуні?
Ні, ми шукали там.
Також ми прочесали Канібалову бухту.
Тут! Ні. Ні, ні, ні!
Це індіанська терто...
Стоп.
Ці червоношкірі знають острів краще, ніж я свій корабель.
Я гадаю...
- Доброго ранку, капітане. - Так, це ідея!
Тигрова Лілія, Смі!
Т... Тигрова Лілія, капітане?
Донька вождя. Вона має знати, де ховається Пітер Пен.
Але... чи розкаже вона, капітане?
Я гадаю, вона не стримається після наших аргументів.
Треба лише вирішити, яких саме.
Варіння в олії?
Протаскування попід кілем?
Піратське життя просто чудове,
Самі пригоди та розваги,
Кожна хвилина сповнена смислу,
Не слід зважати на те, що воно коротке.
О, життя...
Отже, на чому я зупинився?
О, Капітан Гак.
Стріляти в людину, не дозволивши їй геть дотягнути куплета?
Це негарно, поганий стиль.
"Поганий стиль", містер Смі? Хай йому всячина!
Чи думав про стиль Пітер Пен, коли зробив це зі мною?
Капітан, відтяти руку - то лише дитяча витівка.
Так! Але кинути її крокодилові!
Та клята тварюка добряче запам'ятала мій смак...
так що дотепер переслідує мене, клацаючи своїми щелепами.
Вона хоче решту мене.
І вона б отримала те, що хтіла...
...якби не проковтнула будильника.
Тепер, коли крокодил поруч, він нібито застерігає вас:
тік-так, тік-так, тік-так...
Смі? Смі!
Рятуй мене! Будь ласка, врятуй мене, Смі!
Не дай йому дістатися мене, Смі! Смі!
Як тобі не соромно! Подивись, що ти наробив із бідним капітаном.
Сьогодні залишишся без десерту. Йди! Йди геть!
Давай, давай! Я сказав, забирайся.
- Він забрався, Смі? - Так, капітан, все чисто.
- Нема про що хвилюватись. - О, Смі. Смі.
Я цього більше не витримаю. Кажу тобі, я здамся.
Розслабтеся капітане. Просто розслабтесь.
Вам слід поголитись.
Це дуже заспокоює. Ось так.
Піратське життя просто чудове,
Від моря до моря - Що може бути краще?
Капітан, останнім часом...
ви дещо напружені.
Таке життя якраз для мене
Ця напруга передається команді.
Це важко не помітити.
Чому б нам просто не вирушити у плавання? Покинути Немайнебуде.
Забути про Пітера Пена?
Таке життя якраз для мене.
Це б мало позитивний вплив на настрій та здоров'я команди.
Капітан? О Господи! Це називається дійсно чисте гоління.
Не хвилюйтесь, капітане. Вона має бути десь поруч.
Вставай, бовдуре!
Слухаюсь.
О! Я знайшов її, капітане!
- Як новенька. - Ти балакучий недоумок!
- Пітер Пен за курсом! - Що? Де? Де саме?
Три крапки від правого борта!
Не вірю очам своїм! Це Пен!
Він та кілька його жалюгідних приятелів!
Містер Смі, зберіть команду!
Слухаюсь, капітане. Зібрати команду.
Усі на палубу!
Ворушіться, невдахи!
- Цього разу ми його дістанемо. - Звичайно, капітане.
Готуйте велику пушку, пацюки!
- Я цього чекав роками. - Це не враховуючи вихідних.
- Більше пороху, менший запал! - Менше пороху, більший запал!
Чудовий вид, Містер Смі. Це буде простіше простого.
- Слухайте мене! Відстань 42. - Відстань 42.
- Кут 65. - Кут 65.
- Три градуси на захід. - Три градуси на захід.
Готовність номер один! Готовність!
О, Пітер. Саме так я все собі й уявляла.
Дивись-но, Джон, це Русалкова лагуна.
Дивовижно! А онде індіанське поселення!
Погляньте, це Капітан Гак зі своїми піратами.
Обережно!
Відведи Венді та хлопців на острів.
Я залишусь тут і відволічу вогонь на себе.
Гак! Гак! Ти товстий карась! Сюди!
Дінь-дінь? Не так швидко. Будь ласка, Дінь-дінь.
Ми не встигаємо за тобою.
Дінь-дінь! Зачекай!
Так!
- Чого штовхаєшся? - Чого штовхаєшся?
- Ти! Ось хто! - Стривай-но!
Наказ від Пена?!
- Увага, хлопці! - Що за наказ, Дінь?
- Жахлива хто? - Птиця Венді.
Птиця Венді?
Летить сюди?
Пен наказав... Що?
- Розчавити її? - Збити її?
- Розтоптати її? - Розтоптати її?
- Ага! Підстрелити її! - Підстрелити її!
- Так, підстрелити її! ! - Гайда, веди нас, Дінь! !
- Так, йдемо! - Ми дістанемо її!
- Бачу її! - Я теж!
Готові, цілься...
Вогонь!
О, Пітер, ти врятував мені життя.
- Венді, ти не поранена? - Ні, Майкл.
Господи, Венді. Тебе могли вбити.
- Агов! Агов! Пен! - Ми виконали твій наказ, Пен!
- Я поцілив у неї зі свого черепомета! - Ні! Це ми поцілили!
- Це я, Пен! Я поцілив! - Ні, я!
Увага!
Отже... Я дійсно гордий за вас,
зграя бовдурів!
- Я привів вам маму, а ви...? - Маму?
- А ви підстрелили її. - Дінь сказала, що це птиця!
Дінь сказала що?
Вона сказала, що ти наказав підстрелити її.
Дінь-дінь. Дінь!
Іди-но сюди.
Це правда, Дінь?
Ти винна чи не винна?
Винна? Ти могла вбити її, ти знаєш про це?
Дінь-дінь!
Відтепер тебе вигнано звідси назавжди.
Будь ласка, навіщо назавжди?
Гаразд, на тиждень. Ідемо, Венді. Я покажу тобі острів.
О, Пітер, ти покажеш русалок?
- Гайда полювати! - На тигрів?
- На ведмедів. - На ведмедів.
Особисто я хотів би побачити аборигенів.
Та ще індіанців.
Гаразд, хлопці!
Ідіть і спіймайте кілька індіанців.
- Джон, ти будеш командиром. - Я виправдаю це звання!
Уперед! Пішли!
Ідемо, ведмедику.
О, Майкл, будь обережний.
Гайда, Венді. Я покажу тобі русалок.
Йдучи за командиром, командиром, командиром.
Ми йдемо за командиром хоч на край землі.
Ті-дам, ті-ді, Тідлі-ду-ті-да.
Ті-дам, ті-ді, Така сьогодні гра.
Ті-дам, ті-ді, Повторюй ці слова
Ті-дам, ті-ді, Тідлі-ду-ті-да.
Один за всіх, і всі за одного.
І вороги біжать, і далі ми йдемо.
Ті-дам, ті-ді, Тідлі-ду-ті-да.
Йдучи за командиром, командиром, командиром.
Ми йдемо за командиром хоч на край землі.
Ми битимемося з lндіанцями,
Червоношкірими поганцями,
Ті-дам, ті-ді, Тідлі-ду-ті-да.
Ті-дам, ті-ді, Повторюй ці слова
Ті-дам, ті-ді, Тідлі-ду-ті-да.
Індіанці!
Це Плем'я Чорноногих.
Належить до Алгонкінської групи.
- Досить дикі, маю вам сказати. - Гайда, задамо їм перцю.
- Ідемо! Покажемо їм! - Джентльмени, джентльмени.
- Спершу слід виробити стратегію. - Що таке "стратегія"?
План атаки.
Почнемо з обхідного маневру, таким чином!
Джон! Індіанці! Індіанці!
Впустіть мене!
Пам'ятайте, індіанці хитрі, як лисиці...
- Агов... - ...але розуму їм не вистачає.
Тому ми просто оточимо їх і раптово нападемо.
Мені дуже шкода, хлопці. Це все моя провина.
- Не зважай, Дикий Кіт. - Облиш.
Все гаразд.
Чом.
- Чом, вождь! - Чом.
Вже багато лун індіанці воюють із блідолицими хлопцями.
Іноді перемагаєте ви.
Іноді перемагаємо ми.
Гаразд, вождь. Цього разу ви перемогли. Тепер відпустіть нас.
"Відпустіть нас"? Тобто, це лише гра?
Звичайно! Коли перемога наша, ми їх відпускаємо.
Коли їхня, вони нас.
Цього разу моя не буде відпускати.
- Вождь - великий жартівник. - Моя не жартує.
Де ховаєте принцесу Тигрову Лілію?
- У нас немає твоєї принцеси. - Я зовсім не бачив її.
- Я також. - Чесно, це не ми.
Велика купа брехні.
Якщо Тигрова Лілія не повернеться до сходу сонця...
...зажарте їх.
Не можу повірити, справжні живі русалки.
- Хочеш познайомитися із ними? - Із задоволенням, Пітер.
Гаразд, ідемо.
- Це Пітер. - Привіт, Пітер!
Привіт, Пітер!
Привіт, дівчата!
Радий вас бачити.
Де ти був так довго? Ти скучив за мною?
- Розкажи про свої пригоди. - Щось захоплююче.
Хочете почути, як я відрубав руку Капітана Гака?
- Мені завжди подобалась ця історія. - Мені теж.
Я стояв на стрімчаку, оточений...
- Пітер! - Хто це?
Вона? А, це Венді.
- Дівчина? - Що вона тут робить?
Ще й у нічній сорочці.
Гайда, люба. Поплаваєш із нами?
- Я не одягнена для цього. - Ти повинна!
- Ми наполягаємо! - Ні, будь ласка!
- Занадто гарна, так? - Пітер!
- Лише наблизьтеся до мене знову... - Венді! Венді!
Вони лише бавилися, чи не так?
- Так. - Ми намагались розтормошити її.
- Ось бачиш? - Якщо ти вважаєш,
що я буду миритися з...
Стривай, Венді.
Це Гак.
- Гак! - Гак!
Гак! О!
Швидше, Венді.
Вони схопили Тигрову Лілію.
Здається, вони прямують до Скелі-черепа. Гайда, Венді.
Подивимось, що вони планують.
Отже, мила принцесо, це моя пропозиція.
Ти говориш, де переховується Пітер Пен,
і я відпускаю тебе.
- От собако. - Бідна Тигрова Лілія.
Чи я не людина слова, містер Смі?
О, так, капітан.
Я раджу тобі говорити, люба. Прилив от-от почнеться,
і тоді вже буде пізно.
Я нагрію йому чуба. Залишайся тут і слідкуй уважно.
Уважно?
Пам'ятай,
тобі не дістатися по воді
до своїх земель.
Це твій останній шанс, Тигрова Лілія!
Говорить Манатоа, великий дух океану!
Стережись, Капітан Гак!
Стережись! Стережись!
- Ти чув це, Смі? - Капітане, це злий дух.
Лишайся тут, Смі, доки я огляну тут все.
Великий дух океану, так?
Венді. Дивися.
Містер Смі!
Так, капітане?
Звільни принцесу та відвези її назад до її народу.
Слухаюсь. Звільнити принцесу...
Але... але, капітане...
Це наказ, містер Смі!
Слухаюсь.
- Нарешті капітан одумався. - Чорт забирай!
Я казав йому, що індіанці ніколи не зрадять Пітера Пена.
Куди це ти зібрався, містер Смі?
Саме туди, куди ви мені наказали, капітане.
Я наказав?
Так, капітане. Чи не ви наказали...?
Вези її назад, бовдуре!
Я наказав. З усіх непутящих...
Містер Смі!
Що ти таке поробляєш?
Відвожу її назад за вашим наказом, капітане.
За яким таким наказом?
Але ж, капітане, адже ви... Я гадав, що...
Це твій останній шанс, містер Смі.
Відвези принцесу назад до її народу.
Зрозуміло?!
Слухаюсь!
Іще одне.
Коли повернешся на корабель, пригости всю команду
моїм найкращим ромом.
Пітер!
Ось твій дух, Смі!
Це ж Пітер Пен.
- Нікчемо! - Дякую, капітане.
Спускайся та скуштуй холодної сталі, хлопчисько!
Венді, поглянь.
О, Пітер, будь обережний.
- Бажаєте перевірити свою вдачу? - Усип йому!
Давай-но, бовдуре! Стріляй!
Сюди, містер Смі.
Стривай! Ні! Ні!
Капітане?
О, який жах.
Мені прикро, містер Смі, але боюся, ми втратили капітана.
Капітане!
У спину, капітане?
Задайте йому, капітане!
Пошматуйте його!
Цього разу ти не втечеш, Пен.
Що в нас тут? Карась на гачку.
Я дістану тебе, Пен, чого б це мені не коштувало!
Капітане, ви нічого не чуєте?
Ні.
Ні!
Містере Крокодил, ви полюбляєте карасів?
- Чи не так? - О, Пітер, ні!
Ні!
- Смі! - Капітане, залишайтесь на місці!
Я врятую вас.
Смі!
Капітане! Капітане!
Смі! Смі!
- Віддай його! - Смі...
Греби до корабля! Греби до корабля!
Смі!
Пітер, а що з Тигровою Лілією?
Тигрова Лілія? О, Тигрова Лілія.
Допоможіть...
Пітер. Зачекай на мене.
Клятий Пітер Пен.
Зробив із мене дурня.
О, моя голова.
ТИША. НЕ ТУРБУВАТИ
Піратське життя просто чудове...
Ваша гаряча вода, містер Смі.
Бідний капітан. У нього страшенно болить голова.
Не слід його турбувати.
Отже, капітане, добре, що ви знову посміхаєтесь.
Пригадуються дні, коли ми жили у нормальний, здоровий спосіб:
Топили кораблі, різали глотки.
О, капітане, чому б нам знову не піти у море?
Знаєте, на цьому острові назріває проблема.
Через жінку.
Особисто я не цікавлюся такими речами,
але кок сказав, що чув від першого помічника,
нібито Пен вигнав Дінь-дінь.
Ти нікчемний ідіоте, я...
Ти сказав, Пен вигнав Дінь-дінь?
Саме так, капітане.
- Але чому? - Через інцидент із Венді, капітане.
Дінь намагалась покінчити із нею. Вона страшенно ревнива.
- Так, так. - Саме тому нам слід відчалювати.
Це не місце для поважного пірата.
Це воно, Смі! Це воно!
Я радий, що ви згодні, капітане.
Швидко, мій сюртук. Мій найкращий парадний сюртук.
Слухаюсь. Чим раніше ми відчалимо, тим краще.
Гріх не скористатись ревнивою жінкою.
- Набір гаків! - Слухаюсь.
Ось. Ваш недільний набір.
Якщо нам вдасться переконати фею, що ми хочемо допомогти...
вона може вказати нам шлях
до певного сховища.
Найкраще сховище - це Іспанія. Я прокладу курс...
Куди це ти зібрався?
Скажу хлопцям, що ми відпливаємо з відпливом, капітане.
Ти підеш на берег, спіймаєш Дінь-дінь
і принесеш її мені.
Зрозуміло?!
Так, капітане.
- Чом. - Чом.
Джоне, що робить вождь?
Він переказує повідомлення мовою знаків.
Що він каже?
Він каже "Пітер Пен, могутній воїн,
врятував Тигрову Лілію,
порадував вождя".
Не схоже, що він надто зраділий.
Пітер Пен відтепер великий вождь.
Летюче Орля.
Летюче Орля! Летюче Орля!
Ура!
- О, як чудово! - Ура!
Нехай блідолиці дізнаються більше про червоношкірих.
Це має бути дійсно цікаво.
Чому в червоношкірих червона шкіра?
Коли вони кажуть "А"?
Чому вони кажуть "Чом"?
Один маленький індіанець колись не знав того, що знає зараз.
А дізнався він так багато через те,
Що весь час казав "Чом".
Ми перекладаємо для вас
Хана значить те, зо значить мана, і ганда значить те саме.
Жінко, не танцювати.
Жінко, склади багаття.
Коли вони кажуть "А"?
Коли перший індіанець одружився з блідолицею,
Він сказав "А", побачивши свою тещу.
Чому в червоношкірих червона шкіра?
Мільйон років тому, коли перший індіанський принц
Вперше поцілував свою наречену, він почервонів.
Із тих пір ми червоні весь час.
Це правдива історія нашого народу.
Не зважайте на те, що й де написано.
Тепер ви все знаєте.
Джон!
Жінко, тримати дитину.
- Майкл! - Жінко, склади багаття.
Жінка не складати багаття.
Жінка йти додому.
Я перепрошую, міс Дінь,
але Капітан Гак має дещо вам сказати.
Так, міс Гак, Капітан Гак визнає свою поразку.
Завтра я залишаю цей острів, і більше сюди не повернуся.
Радий чути це, капітане. Я передам команді, та...
Саме тому я запросив вас, люба,
щоб передати Пітерові, що я не тримаю проти нього зла.
У дечому він, звичайно, був неправий.
Наприклад, у тому, що привів на острів цю Венді.
Це небезпечна справа.
Я чув, що вона
стала на заваді між вами та Пітером.
Що це?
Сльози?
Отже, це правда.
О, Смі. Хіба це справедливо?
Хіба можна забрати в дівчини найкращі роки її життя,
відтак відкинути її,
немов стару рукавицю!
Яка невдячність!
Але не варто судити Пітера суворо.
Це все провина Венді.
Містер Смі, ми повинні врятувати хлопця від самого себе.
Але як?
У нас обмаль часу. Ми маємо відпливати вранці.
Відпливаємо! Смі, це воно!
Ми заберемо Венді з собою.
"Заберемо Венді", капітане?
Саме так.
Коли вона зникне, Пітер згодом забуде про своє захоплення.
Смі, ми маємо вирушати негайно, оточити будинок Пітера...
Але капітане, ми...
Ми не знаємо, де живе Пітер Пен!
Смі, ти правий, як ніколи!
Що таке, моя люба?
Ти можеш показати нам шлях? Я й не думав про це.
- Смі, записуй. - "Смі, записуй".
Слухаюсь, капітане.
- Вирушаймо з мису Костиль. - "Вирушаймо з мису Костиль".
40 кроків на захід від обриву Сліпця.
"Обрив Сліпця".
Так, так.
Перестрибнути Крокодилову затоку.
Далі... на північ, північний схід, один, два, три.
Ну коли вже... Продовжуй, люба.
Я не повинен завдати Пітерові шкоди?
Мадам, Капітан Гак дає слово,
що не торкнеться Пітера Пена ані пальцем...
...ані крюком.
Катове дерево.
Ось, де вхід до його сховища.
Дякую, моя люба. Ти зробила мені велику послугу.
Чому в червоношкірих червона шкіра?
Великий вождь Летюче Орля вітає своїх воїнів.
Чом.
- Чом, вождь. - Чом, вождь, чом!
- Чом. - Чом.
Великий вождь вітає маленьку маму.
Чом.
І це все, що ти хочеш сказати, Венді?
Усі інші вважають мене дивовижним.
Особливо Тигрова Лілія.
- Тигрова Лілія? - Джон!
Майкл! Змивайте бойову розкраску, час лягати спати.
- Спати? - Воїни не сплять.
Не сплять цілими днями.
- Вранці ми вирушаємо додому. - Додому!
- Але ж... - Венді, ми не хочемо додому.
Не іти додому. Лишитись багато лун. Гарно веселитися.
Пітер, годі вдавати з себе казна-що. Будь практичним.
Вождь Летюче Орля все сказав.
О, Господи. Будь ласка, хлопці.
Хочете лишитись тут і зростати як дикуни?
- Звичайно. - Але це неможливо.
Вам потрібна мама. Усім нам потрібна.
Венді, хіба не ти наша мама?
Звичайно ні, Майкле! Ти ж не забув свою справжню маму.
У неї такі м'які, приємні вуха
та хутрове пальто?
О, ні, Майкле. То Нена.
Гадаю, у мене колись була мама.
Якою вона була?
Я забув.
- У мене був білий пацюк! - То не мама!
Гей, чого штовхаєшся?
Ні, ні, хлопці! Будь ласка. Я розповім вам, що таке мама.
- Так, розкажи. - Будь ласка, Венді.
Мама, справжня мама, -
це найдивовижніша людина у світі.
Вона має янгольський голос...
...найприємніший з усіх,
вона цілує тебе у щоку
та шепоче "Добраніч".
Твоя мама
Й моя.
Твоя мама
Й моя.
Рука, яка завжди простягнута тобі
У печалі
Та у радощах.
Твоя мама
Й моя.
Твоя мама
Й моя.
Що робить мам такими, які вони є?
Це та сама сила,
Що запалює зорі.
Спитайся у серця про найдорожче,
І воно відповість
МАМА
Рай на землі,
Ці божественні
слова:
Твоя мама
Й моя.
- Я хочу побачити маму. - Так, Майкл.
Пропоную вирушити додому негайно.
- Можна, я теж піду, Венді? - І я, Венді!
Гаразд, хлопці. Гаразд. Думаю, мама буде вам рада.
Звичайно, якщо Пітер не заперечує.
Давайте! Ідіть і дорослішайте.
Але я застерігаю вас. Якщо ви подорослішаєте,
ви вже не зможете сюди повернутись.
Ніколи!
О, Боже.
- Отже, ми йдемо? - Так, гайда. Йдемо!
- Так! - До зустрічі, Пітер.
Вони повернуться.
Пітер.
Прощавай, Пітер.
Добре. Схопіть їх.
А тепер, Смі, настала черга
Пітера Пена.
Але капітане, чи не гуманніше перерізати йому горлянку?
Звичайно, містер Смі.
Але я дав слово, що не торкнуся Пітера Пена ані пальцем...
...ані гаком.
А Капітан Гак завжди дотримується обіцянки.
Спробуйте пожити як злодій,
Це дуже просто - ще б пак.
Немає хлопця, який не мріяв би бути
Таким, як Капітан Гак.
Найвідоміший гак на землі.
Гак, гачок, гачічі-гачічі-чок!
І начхати на крокодила...
Лише сьогодні -
спеціальна пропозиція:
для тих, хто записався негайно,
безкоштовне татуювання.
Це немов гроші покласти у банк:
Вигідно, швидко, надійно.
В іншому разі - прогулянка трапом
В один кінець, без повернення.
Вибір за вами.
Станьте піратами,
Скуштуйте справжнього життя
Та поринайте у пригоди
Відтепер кожного дня.
Це дуже просто, ще б пак,
Адже з нами Капітан Гак.
- Агов, я хочу стати піратом! - Будь ласка! О, Боже!
- Я теж хочу стати піратом! - Піратом!
Хлопці!
Вам не соромно?
Але Капітан Гак наполягає, Венді.
Так! В іншому разі він нас скине з трапа.
У нього нічого не вийде. Пітер Пен врятує нас.
Пітер Пен врятує їх, Смі.
Пітер Пен їх врятує...
Капітане, вам це вдалося.
Я вибачаюся, моя люба.
Мабуть, вам незрозуміла причина нашого сміху.
Розумієте, ми лишили Пітерові подарунок.
Такий собі невеличкий пакуночок.
Я майже бачу, як наш юний друг саме зараз
читає зворушливе послання.
"Пітерові з любов'ю від Венді.
Не відкривати до 6-ї години".
Що ж там усередині?
Якби йому стало розуму заглянути до пакунку,
Він би знайшов чудовий пристрій,
який у визначений час...
запустить Пітера Пена у космос,
подалі від Немайнебуде. Назавжди.
Ні!
Час майже вичерпано.
Залишилось 1 8 секунд.
1 5 секунд.
1 3 секунд.
1 2 секунд.
Гадаю, її вже можна відкривати.
Дінь-дінь. Поглянь-но, що залишила Венді.
Агов, перестань! Перестань! Що таке з тобою?
Гак? Бомба?
Якась нісенітниця!
Так відійшов до іншого світу гідний супротивник.
Амінь.
Гак! Це була бомба!
Якби не Дінь... Дінь-дінь!
Дінь-дінь?
Де ти, Дінь?
Дінь? Дінь-дінь!
Дінь. З тобою все гаразд?
Венді? Хлопці?
Спочатку я маю врятувати тебе. Тримайся, Дінь! Тримайся!
Не виходь. Хіба ти не розумієш, Дінь?
Ти значиш для мене більше, ніж будь-хто у цьому світі!
Отже, який ваш вибір? Підпис чи трап?
Капітан Гак, ми ніколи не станемо членами вашої команди.
Як побажаєте. Леді вперед.
- Прощавайте, хлопці. - Прощавай, Венді.
- Поводься гідно, Джон. - Я спробую, Венді.
- Прощавай, Майкл. - Прощавай, Венді.
Іди геть! Закінчимо з цим!
Не заважайте!
Давай! Давай! Ворушись!
- Вперед! - Капітан чекає!
Венді! Венді!
Капітане, сплеску не було.
Ані звука.
- Ані кола на воді. - Вона чаклунка!
- Ані сплеску. - Нібито її ніколи не існувало.
Ви чули сплеск?
Кажу вам, хлопці, сьогодні поганий день.
Запам'ятайте мої слова. Ми всі ще поплатимося за це.
Цей корабель проклято.
Ані сплеску, капітане.
Ти хочеш сплеску, містер Старклі?
Буде тобі сплеск!
- Хто наступний? - Ти наступний, Гак!
- Цього разу ти зайшов надто далеко. - Це Пен! Пітер Пен!
- І Венді! - Цього не може бути!
Це його привид, який розмовляє!
Прийшов твій час, Гак.
Ось побачите, цей привид має кров у венах.
Я проколю тебе!
Ось тобі!
Клятий гачок!
Гайда хлопці!
Швидше, Майкл! Швидше!
Чого повставали, корабельні пацюки?
Спіймайте цих негідників!
За ними, ворушіться!
Це не хлопчина.
Це якийсь демон. Літаючий диявол!
- Приготуватися. - Схопити їх!
Усі готові?
- Кидайте на них сітку. - Вогонь!
- Я розчавлю їхні кляті черепи! - Дозвольте мені!
Падай, мерзотнику!
Ура!
- В яблучко, Майкл. - Так! Ведмідь-вбивця.
Слава ведмедю-вбивцеві!
Лети! Лети! Ти боягуз!
Боягуз? Я?
Ти боїшся битися зі старим Гаком сам на сам, як справжній чоловік!
Ти літаєш, як боягузливий горобець!
Ніхто ще не називав Пітера Пена боягузом!
Я буду битися з тобою сам на сам, однією рукою.
- І ти не будеш літати? - Не треба, Пітер! Це пастка!
- Ти маєш моє слово, Гак. - Так тому й бути!
А зараз!
Нахабний хлопчисько, приготуйся померти!
Лети! Лети, Пітер! Лети!
Ні! Я дав слово.
Попався, Гак!
Посічи його на капусту!
Ти не зробиш цього із старим Гаком, чи не так?
Я залишу острів назавжди. Я зроблю все, що ти скажеш.
Гаразд. Скажи, що ти карась.
- Я карась. - Гучніше!
Я карась!
Ура!
Гак - карасик, карасик, карасик.
Гак - карасик...
Гаразд, Гак,
ти можеш іти та ніколи не вертатися.
Пітер!
Смі! Смі!
Смі!
Смі! Смі!
Смі!
Капітане!
Капітане! Капітане!
Ура!
Ура Капітанові Пену!
Гаразд, невдахи, гайда по щоглах!
Ми відпливаємо!
Але... але, Пітер... чи вже Капітан Пен.
До ваших послуг, мадам.
Чи можна дізнатись, куди саме ми пливемо?
До Лондона, мадам.
О, Пітер.
Майкл! Джон! Ми їдемо додому!
До коміра!
Підняти якір!
Пилок феї!
Джордж, я така рада, що ти змінив думку щодо Венді.
Зрештою, вона й досі лише дитина.
Мері, ти ж знаєш, я не мав усе те на увазі.
Чи не так, Нено?
Венді!
Венді, що ти тут робиш?
- О, мамо, ми повернулись! - Повернулись?
Усі, окрім хлопчиків, які загубились. Вони були ще не готові.
- Хлопчики, які... Готові? - Готові подорослішати.
Тому вони полетіли назад до країни Немайнебуде.
- Немайнебуде? - Так. А я готова.
- "Готова"? - Готова подорослішати.
О! О!
Я гадаю, люба, ти це ще встигнеш зробити.
- Можливо, ми були занадто... - О, мамо!
Це була чарівна пригода.
Дінь-дінь і русалки, і Пітер Пен.
Він був найчарівніший.
- Навіть, коли нас викрали... - Викрали!
Я знала, що Пітер Пен врятує нас, так і сталось.
І всі називали його карасем!
Тобто, Капітана Гака.
А потім ми полетіли небом на кораблі.
Мері, я йду спати.
О, мамо. Він дійсно чудовий, чи не так?
Він так гарно керує кораблем.
Джордж. Джордж!
Що таке, Мері?
Нена, ти бачила...?
У мене дивне відчуття,
нібито я колись бачив цей корабель.
Дуже давно...
...коли був маленький.
- Джордж, любий. - Тато.
Коли маєте усмішку в серці,
Саме час усі справи лишати
Та про щось приємне згадати,
До країни мрій вирушати.
Ви летите, ви летите,
Ви летите
КІНЕЦЬ