1938 skockades åter mörka moln över världens folk.
Vi fruktade kriget och bad om fred. Men några familjer hade inte berörts.
En av dem levde i Argentina: familjen Madariaga.
Vidalo! Var mycket försiktiga med det här!
Lasta allt i planet till i morgon!
- Han kommer att falla! - Bara om himlen faller!
Där finns det nya livet, Miguel... i min dottersons blod.
Två ska man vara.
Ibland tror jag du talar med Honom: Ge mig barnbarn!
- När kommer Heinrich? - Han kom i morse.
Det märktes på dig i kväll!.
Varför flög du inte till honom idag?
Fast då hade du missat dansen i kväll!
Men Heinrich har kommit hem för gott, bort från det nya Tyskland.
- Det hemska som sker. - Han läste medicin.
- Men att leva där... - Han studerade!
Han var säkert flitig, som Julio? Han blev ingenjör och målare...
Europa förändrar inte argentinska tjurar. De är en del av sin morfar!
Du pratar för mycket. l kväll ska det dansas!
- Nu igen? Jag tror inte kroppen... - Fan ta kroppen! Vi dör dansande!
Ja...
- Julio... Hur var jaktutflykten? - Mycket framgångsrik.
Varför kom du inte i går kväll? Vi väntade på dig.
Jag kunde inte ta det på mitt ansvar vilket väder!
Jag kunde ha tagit risken, men Gamlingen...
- Jag är känslosam. Jag är rörd. - Tack för din förståelse, far.
Men din farbror Karl hörde sig för om flygvädret. Det var perfekt.
- Nej. - Jo.
- Julio? Fick du tag i den? - Vad då?
- Får jag se! - Vänta lite...
Jag drog ut den själv.
Du behöver bada.
Titta en vildsvinstand, med magisk kraft.
Men den lär inte kunna bevara lugnet vid middan i kväll.
Middan för Heinrich vi skulle ha haft i går...
Låt Heinrich vara stöddig och tjata om Deutschlands ära.
Jag reser mig majestätiskt och sjunger Marseljäsen.
- Chi-Chi, det låter du bli! - Hej, älskling.
Ni vet inte hur det var här under det första kriget.
- Inget får splittra familjen. - Betyder det...
Vi ska inte provocera vi ska hålla tand för tunga
som underlägsna fransmän.
Du är fransman, men jag är född här. Jag är argentinare, och behöver bada.
Ja, kom ihåg det i kväll. Lugna ner morfar.
Ingen har sånt inflytande på honom som du. Du kan väl försöka?
Ja, far.
Säg inget, om ni inte blir tilltalade
Inga gräl vid middagsbordet! Är det helt klart?
Gustav? Franz?
Varför dröjer de? Räcker det inte att de förolämpade Heinrich i går?
- Snälla du... - Vi skulle ju glömma gårdagen.
Du är godhjärtad, Heinrich, men faktum kvarstår.
Var är han nånstans?! Min dotterson! Heinrich!
Du har kommit tillbaka till Pampas, till Argentinas feta, mörka jord!
Det där Europa kan du glömma!
Det var nyttigt för dig att studera i Tyskland, men nu är det slut.
- Det är kallt här inne... - Heinrich, var är medaljerna?
Jag var rädd att spilla soppa på dem.
Galningarna i Tyskland har inte förändrat dig.
Där handlar det bara om krig...
Eller hur, Marcel?
Krig...
Det har varit detsamma där borta...
...sen det skrevs av evangelisten Johannes.
Se så de dansar i kväll. Precis som i Uppenbarelseboken.
Erövring, krig...
Farsoter...
Död..
Och de fick makt till att döda med svärd och med svält.
Och genom vilda djur på jorden...
Finns det inget vin här i huset?
Familjen måste få skåla!
För...
För Heinrich, som har kommit tillbaka.
För Julio, som aldrig ska resa bort.
För Chi-Chi, som blir allt större på de rätta ställena...
För Gustav och Franz, för mina älskade döttrar Luisa och Elena.
Och för deras säkerligen trogna makar Karl och Marcelo.
För familjen...
Försiktigt!
Nej, hedersgästen!
Heinrich!
Nåväl... Var ska Heinrich öppna praktik i Buenos Aires?
- Det har vi inte diskuterat än. - Vad menar du?
- Låt Heinrich berätta själv. - Jag kanske väntar lite.
Har du hittat nåt viktigare?
Milda makter! Efter sex års studier rusar man inte ut och arbetar!
- Vad är det som är viktigare? - Han behöver dansa, till exempel.
- Och annat, du vet... - Alla för Heinrichs talan, utom han.
Julio uttrycker sig så mycket bättre.
Då så jag trodde du hade svurit trohet
mot den där idioten i Europa, den mustasch prydde målaren.
l Europa finns många målare och tusentals idioter.
Det är sant. Vilken lättnad att du inte är en av dem!
- Mer än de nånsin sagt om mig! - Vad heter den där galningen...
Adolf Hitler... Heil, Hitler!
- Ingen får säga så till en god tysk! - Far...
Tysk?
En god tysk? Jag ser inga tyskar här vid bordet.
Mina döttrar är argentinskor. Deras män är från Frankrike och Tyskland.
De kom hit som mycket unga och är nu argentinare.
Mina barnbarn... Alla här är argentinare.
Vem är det som är en god tysk?
Säg det.
Jag är en god tysk.
Tack vare det avbröt jag studierna för att arbeta för partiet.
Jag anses ganska högt uppsatt.
Säg Heil Hitler här i huset...
Säg Heil Hitler.
Heil Hitler.
En god tysk behöver inte vara född i nåt särskilt land.
Det är att tillhöra ett folk med ett speciellt öde.
Adolf Hitler är mycket medveten om det ödet.
Vid alla helgon... Först var det Kaisern.
Ska allt det där börja om igen?
Erövring, krig, farsoter, död?
Säd av min säd!
Jag har avlat mördare!
- Morfar... - Låt mig vara!
- Ingen får kalla mig mördare! - Låt mig dö. Jag har levt för länge.
Jag har levt och arbetat, jag har byggt en fridens boning.
Med frid och glädje...
...och kärlek. Detta efterlämnar jag till mina barns barn.
l Argentina byggde jag en lustgård, men i varje lustgård finns en orm
och Odjuret tar sig in...
Dumma, dumma, dumma
dumma gubbe!
Trodde du att du skulle slippa se Odjuret? Förbannad vare min säd!
Odjuret finns inom mig, i mina länder!
Förbannelse över Mariaga! Ska jag hinna se Odjuret igen?
Odjuret i Uppenbarelseboken...
Elden och ryttarna!
Erövring!
På en vit häst, krona på huvudet!
Krig! Ryttaren med sitt svärd!
Farsoter! Själens sjukdom!
Och död...!
Överallt... död!
Död..
Kom tillbaka om en timme.
Var har du varit? Far är rasande!
Var är jag? Värden är god vän med far, och skribent?
Etienne Laurier på La Justice. Här finns lysande politiska tänkare.
Det låter hemskt roligt...
Drinkarna serveras här. Alla damer utom jag är gifta.
- Det här är Chamberlains fel. - Det tunga ansvaret var hans.
- Han kämpade för freden. - Och vart har det fört?
Tänk om ingen makt på jorden kan hejda Hitler!
Försonlighet är det enda rätta!
- Och kompromissvilja! - Krig har inga anledningar.
- Så kriget är oundvikligt? - Man ska manipulera, inte resonera.
Hade Tjeckoslovakien inget försvar? l deras ställe skulle jag skämmas.
Versaillesfördraget skrevs i god avsikt!
- Om tio år finns inga fransmän! - Och Maginotlinjen?
- Tror ni det stoppar Hitler? - Han är ju ändå inte galen.
- Om tio år finns inga fransmän kvar! - Ni kan inte diskutera rationellt!
Ingen vill ha krig, men de brandfacklor ni tänder i er tidning
kan faktiskt bara egga folket till krig! Det gör inte Hitler!
Hitler är ett blodtörstigt svin!
Ursäkta att jag avbryter. Peter Troop råkade ut för nåt märkligt.
Han har tappat sin toupé. Den är blond vågig på sidorna.
Om nån hittar den, kan ni kanske säga till Peter?
Monsieur Laurier, det var så trevligt att träffas!
- Vem är Peter Troop? - Han är för fred... till varje pris.
Du uppfann honom?
Kom och hälsa på min son.
Julio... Du ska få träffa en verkligt god vän till mig.
Monsieur Etienne Laurier.
Vi träffades på en båt och tillbringade 14 dar i däcksstolar
- Efter det förstod jag modern konst. - Er far är alltför blygsam.
- Renoir, Modigliani... - Ni målar ju?
Med risk för att vara lika blygsam: inget vidare...
Etienne! Den här unga damen kastade en tomat på tyske utrikesministern!
- Fantastiskt! - Ursäkta, hon är så ung.
- Hoppas ni träffade! - Jag missade - trots vildsvinstanden.
- Madame Laurier, min son Julio. - Välkommen till Paris.
Ursäkta mig...
Jag kan inte glömma den... Er bländande uppvisning i diplomati.
Den största finess jag sett sen cocktailpartyt uppfanns.
Jag tänkte: Hon är värd nåt bättre än.. det här.
- Det här? - Det politiska snacket.
Amatörstrategerna med sina teorier...
- Ni tycker alltså inte om det? - Vem bryr sig om sånt?
Ni kanske kan tala om vad ni tycker är viktigt?
- Jag kan läsa upp en lång lista. - Polo skulle väl stå på listan?
Hästlopp, sportbilar...
...och kvinnor?
- En gissning eller ett rykte? - Paris är en småstad i vissa kretsar.
Att ryktet om mig spritts så snabbt.
Det kan ni unna er ni är neutral. Det är få som får del av den lyxen.
Ni verkar en aning förargad.
lnte kan jag bli arg på nån jag just träffat, särskilt inte en gäst.
Ring Gordize på ryska ambassaden! Vi behöver allt...
...före nästa upplaga.
Marguerite!
- Du sa väl halv ett? - Javisst. Vacker klänning!
Moskva!
Jag har en katalog. Efter auktionen kan vi kanske äta lunch?
- Ja..? - Renoir är nr 54. Den kan bli billig.
Läget har förändrats. Vänta.
- Marguerite... - Jag förstod det så fort jag kom.
- Det blir ingen auktion. - Jag hade faktiskt tänkt gå.
Tyskland sluter en pakt med Ryssland. Armand tycks ha fel igen.
Arbete dygnet runt. l kväll införs mörkläggning Paris i mörker..
Ja? Ett ögonblick.
Ingen kan tro att jag älskar dig!
- Men det gör jag. - Hoppa inte över middan igen.
Budet är 70000 franc för Renoirs studie.
Får vi 90000 franc?
Får vi 110000 franc?
Tackar 110000 franc.
Får vi 130000 franc?
150000?
Tackar... 170000?
Tavlan såld för 150000 franc.
Madame Laurier..
Monsieur?
Ursäkta, men jag ville så gärna be om ursäkt.
- Ni talar i gåtor. - För mitt uppförande härom kvällen.
Min far sa att ni båda beundrar Renoir, så...
Jag tänkte att ni ville ha den här och hoppas ni förlåter mig.
- Monsieur... - Julio.
- Tyvärr, jag kan inte ta emot den. - Vet ni vad?
Låt min far avgöra saken över en lunch, om ni inte är upptagen.
- Nej, men en Renoir är... - Bra!
Han blir förtjust över att få träffa er.
Jo, men den där nakenstudien av Renoir, till exempel.
Vilken sensualism!
Dessa otroliga dagrar som återger hudens mjukhet.
- Ren magi... - Ni tar visst måleri på stort allvar?
Jag tar nog inget med tillräckligt allvar. Det irriterar min far.
- Kommer er far alltid så sent? - Ja, alltid.
- Ibland kommer han inte alls. - Det här är nog en sån dag.
- Är ni arg? - Jag försöker vara det.
Jag visste att ni skulle på auktionen min far sa det.
Han sa också att Etienne skulle arbeta hela kvällen.
Ni har tydligen en enorm hjälp av er far.
Utan att veta om det...
Tack för en mycket trevlig lunch.
Tacka mig hellre för middag i kväll.
Tyvärr, men framför mitt beklagande till er... far.
En sån här bil vann Monthléry 1936?
Ja, en ombyggd version.
Med Beck och... Dobbs?
Förarnas namn! De vann igen 1938.
- Ja, jag tror det. - Jag undrar hur fort den här går.
Vi kanske ska undersöka det?
- Jag var i Deauville hela sommaren. - Med er farbror?
Min förmyndare - alla pengar han slösade på mig...
- Han hade väl gott om dem. - Men han var förskingrare.
En begåvad bedragare. Jag bara älskade honom.
Etienne var reporter på Le Figaro. Han var så idealistisk.
Är det inte tjatigt att ständigt försöka förbättra världen?
Man kan inte vända ryggen till om man inte råkar vara neutral.
- Antingen jag vill eller inte. - Men ni vill ju?
- Jag... - Ja?
Min morfar dog för några månader sen. En riktig argentinare.
Hans primitiva tro var att livets mening var att njuta av livet.
Det har nog präglat mig också. Allt annat tyckte han var av ondo.
Som de fyra ryttarna i Bibeln. När några i släkten blev nazister
blev han ett av de första offren. En primitiv man, och neutral.
Ni skulle nog ha tyckt om honom. Ja, det skulle ni.
Ska vi gå om ni nu måste hem.
Jag vet ett ställe i närheten
med de mjukaste stolarna och den ljuvaste musiken.
- Lämpligt slut på en perfekt dag? - Ett ögonblick, monsieur!
- Mörkläggning... - lnte ens en sängfösare?
- När får jag träffa dig igen? - Jag kan inte.
- När? - Nej...
Tack...
WARSZAWA
ENGLAND OCH FRANKRIKE FÖRKLARAR KRIG
- Far... Vad gör du här? - Ska jag gå tillbaka och knacka?
Jag väntade inte besök så snart.
- Du ska fa en stol. - Jag stannar inte länge.
- Utan adress hade jag inte funnit dig - Jag tänkte ringa dig i kväll.
- Förlåt att jag kommer olägligt. - Du är alltid välkommen.
Mitt besök är olämpligt. Du flyttar in, jag ska be dig flytta ut.
- Och lämna Paris. - Ska ni resa?
Vi fann att det var fel att komma hit i dessa tider.
Och värre blir det dag för dag.
- Paris är väl hotat? - lnte just nu.
- Men det är därför vi vill resa. - Om ni vill det, så...
- Vi alla, familjen. - Jag kan inte bara packa och resa.
- Varför inte? - För att... Mitt arbete...
Ditt arbete javisst!
Jag vill inte bedöma det
men allting här kan väl överföras till ett annat klimat.
- Jag kan inte resa nu. - Ljus ifrån söder...
En märklig ateljé.
Utsikten verkar bekant. Vilket nummer är det här?
Nio...
- Och Lauriers? - Jag vet inte.
- Nr 13, eller hur? - Jag tror det.
Det är kanske det som är problemet.
- Etienne är en av mina bästa vänner. - Men...
Han har en vacker hustru? Paris är fullt av vackra kvinnor.
Du flyttar hit för en lättsinnig förbindelse?
Jag hoppas den är lättsinnig. Herregud, Julio!
Är allt så enkelt? Ska du utnyttja att han tvingas lämna Paris?
Vad..?
Du visste det inte?
Han reser på fredag med sitt förband, till belgiska fronten.
Jag beklagar omständigheterna, mycket djupt.
Men ingen kan ändra på det.
Då så... Jag säger till din mor att du inte kan resa.
Tåg nr sju till Lyon...
Går du till Notre Dame regelbundet?
Jag tänkte be för Etienne, men jag tror nästan jag bad för mig.
Lystring!
Franska regeringen uppmanar medborgarna att stanna hemma.
Jag upprepar: stanna hemma. Det finns ingen anledning till panik.
Vägarna kommer att bli oframkomliga.
Jag har ordnat så att du tar tåg till Marseille
stannar 14 dar och tar båten till Sydamerika.
- Och du? - Jag kommer så fort som möjligt.
- Men Chi-Chi ska ut ur Paris. - Känner du till det här?
Ja, ni måste iväg. Det börjar bli för farligt.
- De kan ju bomba Paris. - Ni får kanske dela kupé med andra.
- Men hotell är bokat i Marseille. - Chi-Chi?
- Det är studentmöte på Sorbonne. - Chi-Chi, kom hit.
Det är viktigt. Efter Dunkerque idag...
Du läser ju inte tidningar. Alla britter har evakuerats.
Nu finns bara fransmän kvar. Om jag var man, skulle jag...
...göra detsamma som nu. Kriget är förlorat.
Så där fick han gärna säga så länge det inte var krig.
När människor inte dog, utan såg på varann över Maginotlinjen.
Han kunde vara hur neutral som helst men nu är det annorlunda!
Nej... De har vunnit.
lnte som jag ser det. Jag tänker göra allt
om jag så ska slåss mot dem själv!
Förlåt, pappa...
Mötet kan inte vänta.
Fantastiskt! Van Gogh!
Cézanne!
Renoir... Det du gav ar nog rena rövarpriserna.
- Jag utnyttjade inte situationen. - Nej, men det är vi som är segrarna.
Men ni neutrala har tagit bytet.
En del av familjen är samlad igen.
- Tråkigt att Chi-Chi inte kom. - Hon hälsar och beklagar.
Det måste vara trist här för en vacker flicka.
Men Gustav har många vänner. Officerare av mycket god familj.
Och Julio, du har lite inflytande nu, tack vare farbror Karl.
- Lite bensin är väl bra att ha? - Jag har klarat mig utan hittills.
Men inte ens krigsbytet kan ersätta livets nödtorft.
Eller hur, Marcelo?
Ni har högt uppsatta vänner, och jag hoppas ni utnyttjar det.
Hur ser världen ut där uppifrån?
Hur sa?
Ni har befälet i Paris, tillgång till bensin...
- Berusande känsla, eller hur? - Tyska armén..
Julio, tror du inte jag förstår?
Du glömmer aldrig Gamlingens död, förlåter oss kanske aldrig.
- Jag beklagar det, precis som du. - Far!
Sätt dig.
Men ni inser väl båda att Heinrich hade rätt?
Vi är i Paris, Tredje rikets historiska betydelse är bevisad.
För egen del tänker jag på familjen. Snart är vi förenade igen.
Marcelo, tänk dig! Det skålar vi på.
Skål för familjen...
Marguerite, låt oss lämna Paris! Vi kan resa till Madrid, till Rio.
Med vad? Ett argentinskt pass?
Knappast... Nazisterna skulle inte släppa ut en fransk medborgare.
Jo, om nån ordnar det åt oss.
Jag skulle kunna fråga honom...
Ja, men du skulle inte vilja, varken honom eller nån annan av dem.
Och jag kan inte ge mig av utan att träffa Etienne.
Vi är instängda i Paris, omringade av tyska armén.
Men det finns nåt vi kan göra.
Det vore underbart att få dansa igen, som första kvällen.
Jag klär mig i nåt skimrande, underbart, mycket kvinnligt.
Får jag gå ut och dansa, älskling? Omringad av hela tyska armén?
Nej..
Omringad... av dig.
General! von Hartrotts bil har just kommit.
Hon där, i vitt. Känner ni henne?
Nej, men jag kan höra mig för.
- Översten... - Sätt er.
Servera middagen.
Det måste kännas skönt att vara i Paris.
Kan jag hjälpa er, ska ni bara ringa.
Kommer ni att kunna stanna en tid?
- Översten? Stannar ni länge? - Några dar.
Hon heter madame Laurier. Kavaljeren är inte hennes man.
Den där kvinnan l vit klänning intresserar mig.
- Och sin kavaljer. - Det kan avhjälpas
Knappast general. Han råkar vara min kusin.
Ursäkta, det hade jag ingen aning om.
Tanken på att någon skulle ta en kvinna från min kusin roar mig.
- Jag är inte någon. - Jag vet. Ni är kommendant i Paris.
Men min kusin är kommendant i ett lite större område.
Det här var värt resan till Paris!
- Jag inser inte det lustiga! - Ni inser inte hur min kusin är.
Antyder ni att jag saknar charm? Min charm sitter här.
Det är inte fråga om att en kvinna skulle föredra er kusin framför mig.
Kvinnan behöver inte åtrå mig.
Får jag tala med damen?
Ni får skjuta skallen av er...
Be madame Laurier med kavaljer att komma till mitt bord.
von Kleig är general. Varför är han så vänlig mot översten?
Översten råkar tillhöra SS.
Han ingår i Heydrichs stab, bara ett steg från Himmler.
- Och ni vet vem Himmler är närmast. - Förlåt att jag frågade.
- Heinrich, jag har väntat på dig. - Vi kom så fort vi kunde.
- Min kusin, överste von Hartrott. - General von Kleig.
- Varsågod och sitt. - Tack, men...
...enligt kapitulationsvillkoren behöver jag bara
träffa en tysk officer i tio minuter.
Så lustigt! Varsågod och sitt.
- Och ni dansar gudomligt. - Min kavaljer.
En cigarrett? Er.. kavaljer kanske vill ha en?
Nej tack.
- Du ser tio år äldre ut. - Tack för det.
- Du är väl orolig för amerikanarna? - Vi klarar oss, tack.
- Hon äter bara middag med mig. - Hur sa?
Madame Laurier tackar, men äter middag med mig i morgon.
- Låt henne tala för sig själv. - Hon kan inte. Hon är fransyska.
- Var tyst då! - Nej, jag är neutral.
Jag talar med vem jag vill, äter middag med vem jag vill
tar vad och vem jag vill. Förstår ni?
Nej, generalen... Ni har slukat halva världen.
Holland, Belgien, Norge, Frankrike...
Länder jag aldrig hört talas om. Ni försöker kanske sluka er själv.
Men försök inte sluka henne. Hon är min.
Överste Kleinsdorf... Ta herrns papper.
Jag... Ja, general. Men jag vet inte.
Ta hans papper!
- Gå! Jag talar med generalen. - Nej.
Julio!
Det här är inte lustigt, von Kleig!
Min kusin och madame Laurier ska kunna röra sig fritt i Paris!
Kränk inte vårt fosterlands värdighet i ert eget intresse.
Gå nu, Julio.
Så bedrägligt fridfull världen ser ut härifrån.
Jag förstår varför kungarna flyttade till Versailles.
- Det hjälpte inte dem. - Att bli bedragen hjälper inte.
Men så trösterikt det kan vara. Inga stridsrop...
Inget skadas, inget dör. Utom löven.
Och de kommer alltid tillbaka.
Vilken katastrof det vore om de inte kom tillbaka.
Så obetydligt allt annat skulle verka.
Människorna skulle sluta kriga, se upp mot himlen och undra.
Marguerite...
Jag måste säga en sak. l går insåg jag att vi inte kan fortsätta så här.
- Att jag måste hitta en lösning. - Lösning? På vad?
På vår situation. Det som hände i går kväll kan hända igen.
Farbror Karl kan ordna nånting. Det tar lite tid för honom och oss.
Men du kan resa härifrån som hustru till en argentinare.
- Det kan vi inte. - Vi kan inte fortsätta så här!
Alltid beroende av farbror Karl och Heinrich!
- Vi kan inte. - Vi måste!
- Jag vill inte buga för tyskar. - Tror du det är lätt för mig?
Tyskarna är här. De har tagit mitt land och min självaktning.
- Men jag måste leva med det. - Nej, det måste du inte.
Vi väntar tills Etienne kommer tillbaka. Sen ska jag säga det.
Du lär få vänta länge...
Jag fick beskedet i morse.
Jag hoppades kunna bespara dig det, åtminstone.
Etienne är krigsfånge.
Han tar emot nu.
Ett ögonblick... Ett ögonblick bara
Karl...
- Nå, vad är det? - Jag vet inte riktigt...
Det gäller tyvärr Chi-Chi.
- Ett upplopp vid universitetet... - Hon råkade finnas i närheten.
- Er polis har tagit henne. - Chi-Chi? Det är säkert ingen fara.
Naturligtvis inte jag vill få ut henne så fort som möjligt.
Julio, du är väl här i samma ärende?
De där otrevliga släktingarna är bra att ha ibland...
Eller hur, Julio?
- Jag är mycket tacksam. - Ja, de är bra att ha.
Heil Hitler!
Jag trodde inte jag skulle få se släkten här.
- Du ser pigg ut, Heinrich. - Trots resan till östfronten.
- Han utmärkte sig i strid. - Ni är säkert upptagna...
- Marcelo, mamma hälsar. - Om ni ursäktar... Tack.
- Vad är det, Julio? - Ingenting.
En bagatell med Chi-Chi. En demonstration, och polisen...
Jag ser till att hon blir släppt.
- Utan utredning? - En familjeangelägenhet.
- Får jag se? - Jag borde kanske ha utrett saken.
Du vet att motståndsrörelsen var inblandad?
- Nej, jag... - De är inga amatörer längre.
Ni blir väl inte inblandade i sånt?
Min syster är lika lättsinnig som jag
Hämta henne själv! Vi ordnar en bil.
Tacka den vänliga tyska armén. Träffar du fortfarande Madame Laurier?
- Hur så? - von Kleig frågade om henne i går.
Du är säkert mycket upptagen. Vi väntar på bilen där nere.
Farbror Marcelo!
Vi har accepterat förklaringen men se till att det är sista gången.
Naturligtvis...
Julio, åk dit ensam. Tala med henne.
Försök få henne att förstå. Hon lyssnar inte på mig längre.
- Varför tror du att jag... - Försök, snälla du.
- Om det händer igen... ... tänker jag inte besvära dig!
Motståndsrörelsen ligger bakom! Du är väl inte med där?
Och om jag var det vad skulle du säga då?
De menar allvar! Håll inte på som om du kastade tomater!
Du låter som om jag fortfarande var din lillasyster!
Du fattar ingenting och du kan inte göra nånting åt det!
- Jag kanske vet mer än du tror! - Det som händer mig är oviktigt...
- Men det är viktigt för andra. - Tyvärr inget att göra åt.
Är det allt?
Är det allt du kan säga när vi har krälat runt i tyskarnas högkvarter?
Det är väl inte värre än att 'kräla på en nattklubb med Madame Laurier?
Pratade du och Heinrich om henne idag, eller får alla tyskar...
Säg inte så! Sluta nu, Chi-Chi.
Era papper, monsieur.
Tack, monsieur...
Era papper!
Jag som tyckte att du var underbarast i världen...
Hon ville inte höra på dig.
Varför kan folk inte höra på oss?
Kan du tänka dig att jag är stolt över att hon inte gjorde det?
Visst är jag rädd men stolt. Den enda stolthet jag har kvar.
Anledningen till att jag lämnade Frankrike när jag var 19 år
var att jag ville slippa militärtjänsten. Jag rymde.
1914, när Karl for iväg för att kämpa för Tyskland, stannade jag.
Sånt där slutar man aldrig tänka på.
Varför berättar du det här?
Du ska se mig som jag är, och inte göra om samma misstag.
- Beror det här på Chi-Chi? - Nej.
Jag har träffat Etienne Laurier. Han släpptes i eftermiddags.
- Han kom till dig? - Jag är en av hans äldsta vänner.
Och min son har stulit hans hustru.
Sa han...
Sa han nånting om skilsmässa?
Han har förlorat allt, Julio! Du skulle inte känna igen honom.
Tidningen har konfiskerats.
Jag tror inte han vill förlora sin hustru...
Du är dig lik. Det är märkligt att kvinnor kan det.
Hur länge... När släppte de dig?
- l eftermiddags, i St Denise. - Etienne, jag...
Ja?
- Du måste låta mig berätta. - Ja?
Etienne, jag älskar honom. Jag vill gifta mig med honom.
Lögner... Svek!
Hur många måste man finna sig i?
Det är slut...
- För mig är det slut. - Inget svek. Jag älskade honom.
Frankrike...
Så fint du utmärker vanäran.
Ingen skilsmässa... nånsin.
Så mycket...
...jag måste älska dig.
Ska vi skaka av honom?
Nej, låt honom skugga oss.
Det är bra.
Varför skulle ni vilja vara med i motståndsrörelsen?
- Jag vet inte. - Det duger väl som svar.
Jag vill ju inte underskatta ert värde.
En man med era förbindelser, med ert rykte som...
...ytlig person.
Ni kan bli till stor hjälp, om ni menar allvar.
- Det måste vi ta reda på. - Men hur?
Om två dar kontaktas ni av en viss Lebeau. Resten bestämmer ni själv.
Ni hade rätt. Himmlers ställföreträdare satt i bilen.
Vi kan lita på honom.
Annars anger vi honom för Gestapo som gärningsmannen...
Ett ord: anonymitet. Bara jag kommer att känna till ert rätta namn.
Berättar ni nåt för nån, får ni räkna med att han eller hon skvallrar.
Jag syftar på er far och Madame Laurier.
Ibland har vi tvingats döda oskyldiga som fått veta... för mycket.
Lycka till, monseiur...
Ska vi säga Manuel? Ni är inne, och kommer inte ut.
Bevara ert anseende som karaktärslös.
Blir nån stolt över er... är ni förlorad!
Den där mannen tycks plötsligt ha blivit intresserad av oss.
Märkligt, eller hur?
Din farbror Karl ringde idag.
- Strassers mottagning är på fredag. - Den som far bad mig gå på.
Jag kan inte gärna tacka nej
Julio...
Om...
Om det vi haft skulle bli förstört...
...skulle jag kanske ta mitt liv.
Marguerite, vad du än tror
skulle jag aldrig kunna göra oss det.
Akta dig, Manuel. De är nervösa.
- Kallas ni Manuel' i rörelsen? - Jag förstår inte vad ni menar.
Jag vill inte reta von Kleig innan jag har bevis.
- Min bil väntar. - Ni är galen. Ni hamnar i Ryssland.
Jag måste hinna med mitt tåg.
Jag är rädd för att det är ni som är galen...
Ursäkta, madame...
Jag skrev ett brev till dig.
Jag måste ge mig av genast.
Etienne... En gammal vän ringde, Armand Didier.
Etienne har gripits av Gestapo, för att tillhöra motståndsrörelsen.
Gestapo har tydligen misshandlat honom svårt.
Armand lyckades tydligen få honom frigiven.
- Åker du dit nu? - Armand sa att han behöver vård.
- Jag följer med dig. - Nej! Armand skickade en bil.
- Hur länge blir du borta? - Jag vet inte...
Jag måste träffa honom.
Jag vet...
Ursäkta... Se på er lista.
- Var? - Där borta.
- Du lät bilen vänta? - Ja.
- Du kommer inte tillbaka? - Han behöver mig.
Han måste ha nån som sköter om honom.
Han kämpade mot dem, och han ska fortsätta kämpa
- om nån får honom att vilja det. Nån som...
Nån som säger ja till honom.
Jag kan inte vända honom ryggen längre. Jag har förstått det.
Försök att förstå mig.
Det var aldrig ditt krig. Ingen väntade sig att du skulle göra nåt.
Men nu är det dags... för mig att göra det.
Får jag träffa dig igen?
Jag tror inte det.
Jag måste packa.
Min älskling...
Jag måste få tala med Emile!
- Vi kontaktar er. - Jag måste tala med nån.
Det tar lite tid. Ha tålamod!
Jag måste tala med nån högre upp!
Kom in.
Sätt dig förlåt att du fick vänta, men vi tvingades omorganisera.
Du är förvånad precis som jag.
Om jag vetat det... hade jag bett att få tala med nån annan.
Det hade varit omöjligt. Jag ska göra allt jag kan för dig.
- Hur kan jag be en man som... - Nej.
- Marguerite hör inte hit. - En man som trotsat Gestapo.
Ja, jag överlevde den här gången. Det klarar jag inte en gång till.
Men vad är det du vill?
Jag vill lämna Paris snarast. Du kan skicka mig vart som helst.
Ingen av oss kan nog hålla Marguerite utanför det här.
Du ber mig om nåt omöjligt. Vi har tusentals man på landsbygden.
Men bara en som kommer in på La Martinique. Vi behöver dig här.
Jag vet vad du känner. Jag vet allt om det.
Vi hade inte sett henne på flera veckor. Nån myndighet ringde.
Luisa bröt ihop och minns inget.
Nån myndighet meddelade att hon hade gripits av... Gestapo.
- Hon fanns i Compiégne. - Samtalet kom härifrån.
Känner du till det?
Compiégne, det är därifrån de skickas till arbetsläger.
Hon har inte gjort nåt. Hon är ett barn! Oskyldig!
Hon har erkänt... att hon varit med i motståndsrörelsen i två år.
De torterade henne! Ni torterade min Chi-Chi!
- lnte jag. - Ni för krig mot barn!
- Barn för krig mot oss. - Frige henne!
Jag hjälpte henne när hon varit med i motståndsrörelsen i ett år.
Jag hjälpte henne mot Gestapo. De har påmint mig om det.
Ring till Heinrich i Berlin!
Heinrich...
- Just den rätte. - Hon kommer att dö i ett läger.
- Gustav är död. - Jag vet.
- Hon är ett barn, min lilla flicka. - Franz är död, min lille pojke.
Visste du det?
- Nej. - Min lille Franz...
- Bränd till döds i luften. - Det visste jag inte.
Jag förlorar två barn, du förlorar ett och kommer hit och gråter!
- Jag har inte förlorat nån. - Hon är död!
Vi har två barn kvar. Heinrich, Julio...
Far...
Vad är det?
Chi-Chi... Hon var med i moståndsrörelsen.
Hon är död. Hon dog i Compiégne.
- Hur vet du det? - Karl...
- Kom, jag följer dig hem. - Nej, jag kan inte gå nåstans än.
Jag ska bara stå här.
Hur länge hade de henne?
Så länge att de fick henne att erkänna.
Jag bad dig att göra mig, och dig, en tjänst.
Det skulle inte bli lätt. Du har älskat livet som din morfar.
Jag har älskat livet på ett annat sätt, med mindre passion.
Jag kan ha älskat en målning, ett antikt föremål
- men ingen älskar livet om han inte vill dö för det.
Jag är en man som flydde. När jag inte vill det är det för sent!
Jag bönfaller dig att handla! Res vart som helst för att bekämpa dem!
Jag har aldrig lagt mig i ditt liv, men nu måste jag göra det.
l Guds namn gör vad jag aldrig gjorde.
Du vet alltför väl hurdan jag är.
Varsågod!
Var inte rädd vi är ingen exekutionspluton, hoppas jag.
Ni sa att ni ville lämna Paris. Ni kan få göra det i ett par dar.
Sen kan ni kanske inte återvända. Jag har avslöjat ert verkliga namn.
Hur nära står ni er kusin, överste Heinrich von Hartrott?
Heinrich?
Relationen har nog försämrats...
Skulle han låta er besöka honom?
- Nej, han är i Berlin. - Ni ska ses i Normandie.
Berätta...
London kan inte spåra en tysk pansardivision i Normandie.
Vi kan inte hitta dess högkvarter. Men er kusin lämnar just Berlin
- för att ansluta sig till divisionen. Om ni besöker honom...
...och finner högkvarteret. - De allierade landstiger i vår.
- Och om jag hittar honom? - Ni kontaktar oss via radio.
Högkvarteret bombas omedelbart i syfte att slå ut det totalt.
- Hur omedelbart? - Ni lämnar det så fort som möjligt.
Vi hoppas ni kan göra det.
Jag visste Heinrich skulle ställa till det för mig.
Hör er för, så vidtar vi alla arrangemang.
Francois blir er kontakt. Han stjäl er bil och installerar radion.
Ni måste vara beredd att ge er av. Det var allt, monsieur.
Är det Etienne?
Vi var i Lille i en månad. Det har alltid varit dåligt...
Gestapo fanns överallt. De fann honom... och dödade honom.
Jag tyckte om honom. Jag älskade honom till och med.
Vill du att jag ska stanna?
Min älskling...
Jag vill inte be dig. Saker händer - världen och kriget går vidare.
Passioner kan ta slut... och vi blir aldrig desamma igen.
- Blir vi det, Julio? - Jag tror inte det.
- Kan vi inte vänta lite? - Planerna kan inte ändras.
Några minuter bara...
Hur länge har du tillhört dem?
Mannen där nere besökte Etienne en gång.
Han sa han var en gammal vän.
Men han tillhör motståndsrörelsen.
Arbetade du för dem innan jag lämnade dig?
Ja...
De skickar iväg mig. Jag måste resa genast.
Vart?
- Säg det! - Nej.
Du måste säga det!
Jag ska finna ett tyskt divisionshögkvarter i Normandie.
Jag kommer i morgon eftermiddag. Heinrich har befälet.
Han vet inte att jag är med i rörelsen. Vi ses bara nån minut.
Snälla du...
Jag kommer tillbaka, du ska få se...
Jag kommer tillbaka.
- Till Rue Casalle 16. - Vi är redan sena!
- Jag kan väcka din mor, om... - Nej, helst inte.
När kommer du tillbaka?
- Var kan jag nå dig? - Det kan du inte.
Marguerite kan förklara allt. Du kan väl besöka henne?
Ja, men kan du inte säga nånting?
Nej, men...
Jag flyr inte. Förstår du?
Julio...
Jag ska förklara radion. Under bilen finns en liten sändare.
Den sänder hela tiden en pipton, också när motorn inte går.
- Nu med? - Ja. l trakten finns massor av radio.
- De våra följer oss med mottagare. - De vet var vi är nu?
Javisst London också. Fiffigt, va?
- Hur vet de när vi är framme? - Tryck in cigarrettändaren.
Då förändras signalen.
De vet var vi är på 100 meter när.
Vi måste förstås veta var vi är. Perfektion...
Och om jag trycker på den nu?
Nån skulle slösa bort en massa bomber.
- Bäring 284 grader. - Paris 284...
London 173...
Jag måste kontakta översten för att ni ska få passera. Kom in...
Jag hade ett givande samtal med Etienne Laurier innan han dog.
Det har lett till att jag ställer en ny fråga.
Er släkting fick ju veta så mycket i ert hem, så ni kanske har svaret.
Vet ni när han gick med i motståndsrörelsen?
Varför han reser i norra Frankrike med en man med falska papper?
- Han ville träffa Heinrich. - Ett trevligt rendezvous...
- De båda var ett så klipskt par. - Ordet 'rendezvous'...
Jag tar tillbaka det.
Adjö, generalen.
En patrull från högkvarteret eskorterar er in och ut.
Ursäkta dröjsmålet.
Använd tändstickor, monsieur...
London, bäring 173.
General von Hartrott jag väntar på samtalet till överste von Hartrott!
Kunde du inte ringt från din expedition?
- Varken därifrån eller hemifrån. - Varför inte?
Jag är illa ute. Min Heinrich är illa ute.
Din Julio är illa ute. Bara två barn kvar båda är illa ute...
Tändaren, monsieur!
Underligt, jag har aldrig förknippat dig personligen med mord.
Vi mördar inte, vi avrättar medlemmar av motståndsrörelsen.
Om vi inte ska förhöra dem...
Ta med honom upp.
Jag vill tala med förhörsledaren. Jag finns i dagrummet.
Vi har lokaliserat ert mål.
Vi sätter oss här för att inte spilla tid.
Du får sitta ner.
Jag hoppas vi slipper ett formellt förhör. Det avgör du.
Vi ska ta reda på varför du är här.
Etienne Laurier dog under förhör i förrgår.
Han gav oss flera namn, bland annat ditt. En ful hämnd.
Han hade varit med om det förr.
- Han skulle inte klara det igen. - Det är lättare att samarbeta!
Gör vad du måste, utan hotelser. Glöm uniformen, lek inte soldat!
Jag väntar på förhörsledaren!
Jag har haft högre tankar om dig än du förtjänade, avundats dig.
Din livsstil, din självständighet.
Sen gick du med i motståndsrörelsen! Varför för kvinnans skull?
- Hon visste det inte. - Varför, då?
Varför...?
Det finns inget enkelt svar på det. Du avundades mig självständigheten.
Ingen är självständig, inte i din värld. Man måste välja sida.
Ska jag skåla för min fiende? Eller för en hopplös idiot?
Snart kvittar det vad du säger.
Varför inte skåla för oss, som Gamlingen den kvällen han dog?
För familjen! Kan du fortfarande skåla för den?
von Hartrott... Inte nu! Vem?
Min far? Jag tar det.
Hallå!
Nej, det är bara plan som passerar. Julio är här.
Julio är här nu! Vad vill du varna mig för?
Det är alltid problem med von Kleig! Jag förstår dig, men...
Herregud... Har du gjort det här?