Downloaded From www.AllSubs.org
Tot ce vreau este sã salvez copiii,
nu sã-i distrug.
Iubesc copiii, mai presus de orice.
Mai presus de orice.
Au nevoie de afecþiune,
de dragoste,
de o persoanã care sã fie a lor
ºi ai cãreia sã fie.
Domniºoarã Giddens, vã pot pune o întrebare oarecum personalã ?
Aveþi fantezie ?
Da, asta pot spune.
- Da. - Bine.
Adevãrul este foarte rar înþeles de cineva fãrã imaginaþie
ºi vreau sã fiu sincer.
Sînt celibatar
dar, aº putea adãuga, nu unul singuratic.
Petrec mult timp peste hotare.
Cît despre viaþa mea în Londra, mã distreazã,
dar nu e genul de distracþie pe care sã o poþi împãrtãºi cu niºte copii.
Pe scurt, drã Giddens,
sînt un individ foarte egoist
ºi ultimul om care sã fie înºeuat atît de brusc ºi de ciudat
cu doi copii orfani.
Este foarte rãu nimerit,
cãci nu am loc pentru ei, nici mental, nici emoþional.
Par un om lipsit de inimã ?
Cinstit, dar nu lipsit de inimã.
Deci copiii nu locuiesc cu dvs. ?
Nu. Sînt la moºia mea din Bly.
Un loc destul de mare ºi de singuratic.
Dar, sigur veþi fi de acord, pare a fi un loc potrivit pentru copii.
Înþeleg din scrisoarea dvs. cã sînteþi fiica unui paroh de þarã
ºi... da, am gãsit...
Iubesc copiii mai presus de orice.
- Da. - Foarte remarcabil.
De cîþiva ani,
micuþii Miles ºi Flora,
încîntãtoare nume, nu gãsiþi ?,
m-au avut doar pe mine.
Bieþii pici au nevoie de mai mult, nu doar de un unchi îndepãrtat.
Sigur cã au nevoie de mai mult decît o guvernantã.
Au nevoie de afecþiune ºi de dragoste
ºi de o persoanã ai cãreia sã fie ºi care sã fie a lor.
Dumneavoastrã, domniºoarã Giddens.
Simt cã dvs. sînteþi acea persoanã.
Domnule...
înþelegeþi cã ar fi primul meu loc de muncã.
ªi ce înseamnã aceasta
dacã eu am încredere în dvs. ºi dvs. în mine ?
Vedeþi, drã Giddens, persoana pe care o angajez
trebuie sã jure în chip solemn cã acceptã responsabilitatea totalã.
Nu trebuie sã mã deranjeze niciodatã. Niciodatã.
Nici sã se plîngã, nici sã cearã, nici sã-mi scrie.
Doar sã se ocupe de întreaga chestiune ºi...
sã mã lase în pace.
Ce spuneþi, drã Giddens ?
Copiii...
- Au avut o guvernantã înainte ? - Din nefericire.
Nu cã ar fi fost ceva rãu cu domniºoara Jessel.
A fost o guvernantã excelentã ºi o femeie foarte respectabilã.
Copiii chiar o plãceau, îndeosebi mica Flora.
Ceea ce-mi aminteºte, aveþi grijã sã nu deschideþi subiectul cu Flora.
Era foarte ataºatã de dra Jessel ºi a fost pentru ea un ºoc îngrozitor.
Nu sînt sigurã cã vã înþeleg, domnule.
A murit.
Da, tocmai cînd credeam cã am sub control situaþia
ºi totul mergea ca uns,
afurisita de femeie a murit.
A fost foarte ciudat.
Eram în Calcutta cînd s-a întîmplat
ºi am reuºit abia acum sã caut o înlocuitoare.
Între timp, nepotul meu a trebuit trimis la ºcoalã,
iar fetiþei, Flora, îi þine companie menajera mea, doamna Grose.
Ajutaþi-mã, drã Giddens, cãci singur sînt neajutorat.
Daþi-mi mîna dvs.
Daþi-mi cuvîntul dvs.
Domnule...
dacã sînteþi foarte sigur...
Cel mai sigur. ªi foarte recunoscãtor.
Dar nu uitaþi, dvs. sînteþi autoritatea supremã.
Orice se întîmplã, trebuie sã vã descurcaþi singurã.
Da, voi încerca.
V-o promit.
Voi face tot ce pot ca vlãstarele sã fie fericite.
Opriþi. Opriþi, vã rog !
Dacã nu vã deranjeazã, aº vrea sã merg pe jos de aici.
Cum doriþi, domniþã.
Mulþumesc.
Flora !
N-ai auzit ? Te strigã cineva.
Nu, nu cred. Nu am auzit pe nimeni.
Nu te numeºti Flora ?
Eu sînt domniºoara Giddens.
Da, ºtiu. Sînteþi noua mea guvernantã.
Am urmãrit drumul, aºteptîndu-vã.
- Vã e fricã de reptile ? - Depinde. De ce ?
Fiindcã am una în buzunar ºi e foarte dornicã sã vã cunoascã.
În cazul acesta, te rog.
Numele lui e Rupert.
- O þestoasã. - Ne iubim.
- Vãd cã sînteþi foarte apropiaþi. - Foarte.
Aºa, acum ai cunoscut-o pe dra Giddens.
Dar Rupert nu e singur.
Adicã de cînd unchiul meu ne-a scris, toþi v-am tot aºteptat sã veniþi.
Am fost foarte agitaþi.
ªi eu. Chiar am fost agitatã.
Nu atît de tare ca noi. ªi nu atît de tare ca dna Grose.
A tot curãþat ºi a spãlat toate ferestrele.
Gîndiþi-vã numai, 134 de ferestre !
- Pentru mine ? - Da. ªi am ajutat ºi eu !
- Ne vom simþi bine împreunã, nu ? - Sigur, draga mea.
Doamnã Grose, a venit ! ªi nu se teme de reptile.
ªi ºtii cã eu mã tem, nu ?
Am venit pe jos de la poartã.
Am vrut sã vãd totul.
Mã bucur sã vã vãd, drã Giddens.
Chiar mã bucur.
Vã rog, intraþi.
Mulþumesc. Sînteþi prea bunã.
Cred cã aþi dori o ceaºcã de ceai.
- Mulþumesc. - Dar nu tu, drã Flora.
ªtii cã nu ai voie în casã cu broscoiul sau þestosul ãla
sau ce o fi.
- Hai. Fugi de aici. - Bine.
Habar nu am avut.
Nu mi-am închipuit niciodatã...
Îmi pare rãu.
Nu e nimic, drã. Se întîmplã mereu.
Nu mi-am închipuit niciodatã cã ar fi atît de frumos.
Facem ºi noi ce putem.
Deºi jumãtate din camere sînt goale acum, goale ºi încuiate.
ªi aºa este prea mare ca sã poatã fi þinutã curatã.
Dar, cum zic întotdeauna, este un paradis pentru copii.
Da, un paradis !
ªi ce copil încîntãtor este.
Nu existã alta ca ea.
Dar sã fiþi atentã poate fi dificilã. Veþi avea mult de muncã.
Nu mã îndoiesc.
Dar pare... Sigur aratã îngereºte.
Aºa ºi este.
Dar îi place sã hoinãreascã, sã plece de una singurã.
- Mereu o cãutãm. - Da, v-am auzit.
Cînd veneam prin grãdinã v-am auzit strigînd-o.
Nu eram eu, domniºoarã.
Poate cã era Anna sau bucãtãreasa.
Cineva.
Luaþi loc, drã, ºi serviþi-vã ceaiul.
Curînd va fi întuneric.
O pun pe Anna sã aducã niºte lãmpi.
Domniºoarã Giddens ?
Domniºoarã Giddens ! A plecat ?
Da, pe moment.
Nu vã supãraþi dacã eu ºi cu Rupert vã luãm din prãjiturã, nu ?
Ai grijã. Va fi prea gras sã-þi mai intre în buzunar.
Am ºi un ponei.
Nu este al meu, de fapt. Este al lui Miles.
Miles este fratele meu. Este plecat la ºcoalã.
Trebuie cã îþi este foarte dor de el.
Curînd va veni acasã.
Cred cã abia de sãrbãtori.
E timpul sã urci ºi sã te pregãteºti de baie, drã Flora.
Promite-mi cã nu vei pleca.
Mã aºtept sã fiu aici pentru lung timp.
ªi cînd mã gîndesc ce emoþii aveam.
Eram foarte înfricoºatã.
- Înfricoºatã, drã ? - Nu mã puteam hotãrî.
Ar trebui sã accept postul sau nu ?
Drã, eu sînt foarte bucuroasã cã l-aþi acceptat.
În definitiv, nu am avut de ales. Unchiul lor este foarte convingãtor.
Mie-mi spuneþi.
Nu de puþine ori m-a convins ºi pe mine.
ªi cînd era copil te putea învîrti
ºi copiii sînt la fel.
Nu vine aici prea des ?
Îi place viaþa la oraº.
Întotdeauna a fost un gentleman foarte popular.
ªi ce folos are sã fii popular aici,
doar cu porumbeii, copiii ºi cu mine ?
- Doamnã Grose ? - Da, domniºoarã ?
- Cum era ? - Cine, drã ?
Cealaltã guvernantã. Cea care a murit.
Dra Jessel ? Era o tînãrã.
Unii o gãseau foarte drãguþã ºi cred cã aºa ºi era.
Dar nu se apropia de dvs., drã.
Nici pe departe.
Pare sã le aleagã tinere ºi drãguþe.
Aºa era. Avea ochiul dracului...
Adicã aºa e felul de-a fi al stãpînului.
- Dar de cine vorbeai mai înainte ? - De stãpîn, desigur.
Nu mai este nimeni, drã. Absolut nimeni.
Fii atentã, dragã, sau o s-o împroºti pe dra Giddens !
ªi celãlalt copil este la fel ? ªi el este atît de fermecãtor ?
Dacã vã place de ea,
ar trebui sã fiþi rãpitã de domniºorul Miles.
Vine Miles !
Se pare cã pot fi uºor rãpitã. Asta mi s-a întîmplat la Londra.
Vine Miles !
Nu mai spune prostii. ªtii foarte bine cã e la ºcoalã.
Nu te mai foi !
Am un pãtuc în camera ta. Are draperii.
- Ce frumos. - Da.
Doamna Grose a vrut sã-þi dea o camerã mare,
dar am spus va fi acolo numai cînd doarme.
Camerele mari se fac mai mari noaptea. ªtiaþi asta ?
Chiar aºa ?
Doamna Grose nu ºtie.
Îºi închide ochii cînd e întuneric.
Mi se pare caraghios. Eu mã uit întotdeauna în întuneric.
ªi ce anume vezi ?
Sînt multe camere goale.
Am zis dnei Grose Aº vrea sã se poatã dormi în mai multe camere odatã.
Doamna Grose a fost foarte uimitã de idee.
- Nu mã mirã ! - Spui prostii, aºa a zis.
Înger îngeraºul meu,
Ce mi te-a dat Dumnezeu...
De ce nu poate Rupert sã doarmã cu mine ?
Fiindcã te-ai putea rostogoli peste el ºi l-ai strivi.
- Sã strivesc o þestoasã ? - Terminã-þi rugãciunea, dragã.
De mã-nsoþeºti peste...
În tot locul mã-nsoþeºte ªi de rele mã fereºte.
Amin.
Drã Giddens, Dumnezeu unde mi-ar duce sufletul ?
- În Paradis. - Sînteþi sigurã ?
Da, desigur, fiindcã eºti o fetiþã foarte, foarte bunã.
Dar aº putea sã nu fiu.
ªi dacã nu aº fi, atunci Dumnezeu nu m-ar lãsa aici, sã mã plimb ?
Nu asta pãþesc unii oameni ?
Ce-a fost asta ?
Sigur ceva s-a lovit.
Un animal.
Trebuie sã ne facem cã nu am auzit. Aºa spune doamna Grose.
- Sã ne prefacem ? - Atunci n-o sã ne închipuim nimic.
Uneori nu poþi... sã nu-þi închipui ceva.
Ar trebui sã fii afarã într-o aºa zi.
Exersam, dnã Grose.
- Ai vãzut-o pe dra Giddens, mieluºico ? - Sînt aici, dnã Grose.
Aveþi niºte scrisori, drã.
- Mulþumesc. - Vã rog, vã pot ajuta la citit ?
- Da, dacã vrei. - Pe care mai întîi ?
Cum sã mã hotãrãsc ?
- Atunci voi alege eu. - Bine.
Poftim.
Aceasta e de la sora mea.
Uite.
O pozã cu mine alãturi de familia mea.
- Apar ºi eu ? - Cum ai putea ? Este cu familia mea.
- Acum asta. - De la Londra.
- De la unchiul meu ? - Da, cred cã da.
Pãreþi mulþumitã.
Vine sã ne vadã ?
Nu, dragã. Mi-a trimis o scrisoare de la ºcoala lui Miles.
- Flora ? - Da, drã Giddens, dragã ?
Nu ai spus tu asearã cã Miles vine acasã ?
Uitaþi.
Este un pãianjen frumos ºi mãnîncã un fluture.
Doamnã Grose ?
E o scrisoare pe care unchiul lor a trimis-o fãrã sã o deschidã.
De la ºcoala lui Miles.
A scris pe plic atît: Plecat în Italia toatã vara.
De la directorul ºcolii lui Miles. Rezolvã fãrã sã mã necãjeºti.
- Aºa este el, drã. - Dar cum sã rezolv ?
Miles a fost dat afarã din ºcoalã.
- Dat afarã ? - Trimis acasã.
Exmatriculat.
Dar ce a fãcut ? Ce spune domnul ?
Nu oferã detalii. Spune atît...
Poftim. Citeºte.
Sã vezi singurã.
Degeaba, drã. N-am învãþat asta.
Îmi pare rãu, nu mi-am dat seama.
Spune cã le este imposibil sã-l mai þinã.
De ce ?
Cã are...
efect dãunãtor asupra celorlalþi ?
Conaºul Miles ? Dãunãtor, el ?
Numai prostii.
La fel de bine s-ar putea spune prostii despre dra Flora.
- Niciodatã nu ºtii sã fi fost rãu ? - N-aº spune asta.
Adicã îþi place un bãiat cu energie în el.
ªi mie, dar nu pînã acolo încît sã...
perverteascã.
Sã ce ?
Sã corupã.
Conaºul Miles ?
Drã, vã temeþi cã vã va corupe ?
Vine Miles !
Bly ! Staþia Bly !
Miles ! Miles !
- Sînteþi dra Giddens, nu-i aºa ? - Da.
Îmi pare bine.
Mulþumesc, Miles.
E noua noastrã guvernantã, Miles, ºi este foarte drãguþã.
Sper cã Miles va fi de acord.
Haideþi.
Nu s-a schimbat nimic.
Am tînjit dupã vacanþele acestea.
Vacanþe ?
Am tînjit sã vãd moºi Bly ºi pe dna Grose ºi pe Flora.
ªi pe dvs. Flora mi-a scris cã veniþi.
Ai avut un semestru bun la ºcoalã ?
Uite, Miles ! Uite lacul !
Este bine sã fiu înapoi aici.
Sper cã nu te vei simþi singur,
doar cu Flora ºi cu dna Grose ºi cu mine.
Ai fost fericit la ºcoalã ?
Pot sã vã spun ceva ?
Da, Miles, desigur.
Cred cã sînteþi mult prea drãguþã ca sã fiþi guvernantã.
ªi eu cred cã eºti mult prea tînãr ca sã fii un asemenea linguºitor.
Dragã doamnã Grose !
- Este bine sã fii acasã. - Staþi ! O sã mã laºi fãrã aer.
Totul este la fel.
Cumva, nu ºtiu, mã temeam cã ar putea fi altfel.
Nimic nu se schimbã aici, conaºule Miles.
Arãþi cam slab. Va trebui sã te îngrãºãm.
Miles, nu ai vãzut poneiul !
- Putem ? - Da, desigur.
Haide !
Ei bine, drã ?
Exact cum ai spus. Se pare cã farmecul e o trãsãturã de familie.
ªi scrisoarea aceea crudã ?
Trebuie sã fie o neînþelegere, o greºealã.
Da, o greºealã.
Ce-i veþi spune conaºului Miles ?
Voi discuta cu el mai încolo.
Nu se poate evita. Dar nu acum.
N-am sã-i stric întoarcerea acasã din cauza unui profesor neghiob.
Da, domniºoarã.
Sînt atît de bucuroasã cã nu avem certuri.
Dragã dnã Grose, ce sprijin sînteþi !
De ce nu intraþi, drã Giddens.
Cum ai ºtiut cã sînt aici ?
Este o casã foarte veche. Lucrurile scîrþîie.
Oricum, am vãzut lumina lumînãrii pe sub uºã.
Ar trebui sã dormi.
Sînt mult prea bucuros.
Cã sînt acasã. Cã o vãd pe Flora.
ªi cã v-am cunoscut.
În plus, îmi place sã stau treaz.
Este un obicei foarte rãu, Miles.
- Este ? - Da.
La ce te gîndeºti cînd stai întins treaz ?
La foarte multe lucruri.
ªi în seara asta...
te gîndeai, poate, la ºcoalã ?
Nu. Pare foarte îndepãrtatã.
Miles...
ºtii cã nu þi se va permite sã te întorci acolo.
Înþelegi cã este o problemã foarte serioasã,
ca un bãiat sã fie exmatriculat din ºcoalã.
Nu ºtiu ce va spun unchiul tãu.
Nu puteþi ? Pot eu.
Va spune Nu mã deranja, sînt prea ocupat.
- Miles, nu e adevãrat. - Nu este ?
L-aþi cunoscut, nu ? ªtiþi cum este.
Nu-i pasã de mine sau de Flora.
Nu-i pasã ce se întîmplã cu noi.
Miles, dragule, nu trebuie sã crezi asta.
Unchiul tãu are...
Are foarte multe responsabilitãþi ºi nu are îndeajuns timp...
Sã-l iroseascã cu noi ?
Înþeleg.
Este puþin trist totuºi
cînd oamenii nu au timp pentru tine.
Dar eu am, Miles.
Eu am timp.
ªi îmi pasã.
ªi, Miles, dacã este vreo problemã cu ºcoala,
dacã este ceva ce vrei sã-mi spui...
Miles, dragã Miles,
nu vezi cã vreau sã te ajut.
Ai încredere în mine.
S-a stins lumînarea.
Nu te teme. E vîntul, draga mea. Vîntul a stins-o.
Miles.
De cît timp eºti aici ?
Nu ºtiu... Douãzeci de minute, o jumãtate de orã.
- Atunci înseamnã cã l-ai vãzut. - Pe cine ?
Pe omul care era aici, pe turn.
Am fost singur, în afara lacomilor mei prieteni.
Nu poate fi adevãrat.
Acum douã minute am vãzut un bãrbat stînd exact aici.
Poate eram eu.
Nu, nu, era un bãrbat.
Mã privea.
Cred cã v-aþi închipuit.
Altfel...
Sper cã nu va trebui sã purtaþi ochelari.
Sînteþi mult prea drãguþã pentru asta.
Da, cred cã sînt obositã. Nu am dormit bine.
ªtiu.
Mi-a spus Flora.
Spune cã toatã noaptea gemeþi ºi suspinaþi.
Sigur, niciodatã nu poþi sã o crezi pe Flora.
Inventeazã lucruri, ºi le închipuie.
Adicã aºa ca biata drã Giddens ?
Drã, din întîmplare e al dvs. ?
Foarfecele. Grãdinarul l-a adus. Spune cã l-a gãsit în grãdinã.
Trebuie cã l-am scãpat dimineaþã, cînd... culegeam trandafiri.
ªi l-aþi lãsat acolo.
Mã tem cã azi nu e cea mai bunã dintre zile pentru mine.
Se pare cã nu sînt în apele mele.
Drã, n-aþi mai fost plecatã de acasã pînã acum.
Un loc ciudat, noi responsabilitãþi.
- Dureazã puþin sã vã obiºnuiþi... - Dnã Grose.
Mai locuieºte cineva aici despre care sã nu ºtiu ?
- Sã locuiascã aici ? - Vorbesc de casã.
Le-am întîlnit pe cele douã slugi, bucãtãreasa ºi soþul ei, grãdinarul
ºi mã întrebam dacã nu am cunoscut pe cineva.
Fiþi binecuvîntatã, aº vrea sã fie. Ne-ar prinde bine încã niºte braþe.
Repede ! Veniþi !
Trebuie sã vedeþi ! Miles face un spectacol !
Trebuie sã vedeþi ! Este foarte curajos !
Miles !
Flora, uitã-te la mine !
Nu ºtiam cã vã uitaþi.
Ai fost foarte îndemînatic, Miles.
Priviþi, drã Giddens. Pot ºi eu sã desenez.
Miles nu este singurul care poate.
Da, acum înþeleg.
Foarte frumos. O vazã cu flori.
Dumnezeule, nu. Este o furtunã cu trãznete.
- Vedeþi norii ºi fulgerele ? - Da, dragã.
Sînt sigurã cã este foarte original.
- Poate vei fi o mare artistã. - Ai auzit, Miles ?
Da, dragã. Dar dra Giddens este politicoasã, atît.
Spuneþi-mi, drã Giddens, ce credeþi cã aº putea fi eu cînd voi fi mare ?
Orice doreºti.
Nu vreau sã fiu nimic,
doar ce sînt: un bãiat care trãieºte la Bly.
Dacã totul ar putea fi aºa cum este în clipa asta...
Iubesc casa aceasta.
Dvs. nu, drã Giddens ?
Este foarte frumoasã.
ªi atît de mare.
Cred cã este cea mai mare casã din Anglia.
Din toatã lumea, de fapt.
Nu prea are cum, Flora.
Casa dvs., unde aþi locuit, era tot o casã mare ?
Nu, era foarte micã, mã tem.
- Cît de micã ? - Foarte, foarte micã.
Prea micã sã puteþi avea secrete ?
Era mai greu cu secretele.
- Dar se putea ? - Nu prea mult timp.
Secretele cer o intimitate pe care mica noastrã casã nu o oferea.
- Aþi jucat jocuri în casã ? - Nu.
Trebuia sã fim liniºtiþi, de obicei fiindcã tata pregãtea predica.
Dar, dacã ieºea, ne jucam de-a v-aþi ascunselea prin toatã casa.
Ce frumos !
- Sã ne jucãm ! - Bine.
Voi ascundeþi-vã ºi eu vã caut.
Putem merge prin toatã casa, nu ?
- Peste tot. - Da, cred cã da.
Unde se duc copiii ? E vremea de culcare.
Da, ºtiu.
Dar m-am gîndit sã ne jucãm puþin ºi apoi direct în pat.
V-au cîºtigat deja, drã, vãd eu.
Aºa este.
- Sîntem gata ! - Vin !
Anna ?
Drã Giddens !
Nu m-aþi fi gãsit dacã nu m-aº fi nãpustit asupra dvs. !
- V-am speriat ? - Da, puþin.
Acum sînteþi prizoniera mea.
- Dã-mi drumul. - De ce ?
- Mã rãneºti ! - Da ?
- Da, Miles. Te rog, dã-mi drumul. - Dar de ce ?
- Îmi faci rãu. Vorbesc serios. - Chiar ?
Aþi gãsit-o ! Mi-a lipsit atîta !
Dna Grose trebuie cã a ascuns-o aici.
- Acum e rîndul dvs. sã vã ascundeþi. - Repede, fugiþi !
Bine.
Unde ?
- Unde sã mã ascund ? - Unde vreþi. Numãrãm pînã la o sutã.
Unu, doi, trei,
patru, cinci...
Drã Giddens !
Unde sînteþi ?
Drã ? Drã Giddens ?
Ce faceþi aici, domniºoarã ?
Cerule, copilã, eºti albã ca laptele.
L-am vãzut ! Nu-mi spune cã nu e aºa, pentru cã l-am vãzut.
- L-am vãzut privind fix. - Pe cine ?
- Acelaºi bãrbat, cel din turn. - Din turn ?
Dar acum privea fix dincolo de mine în casã,
ca ºi cum ar fi vînat pe cineva.
- Cum arãta, drã ? - Avea pãr negru, buclat.
- ªi cei mai duri ºi mai reci ochi. - Este...
- Aþi spune cã era foarte frumos ? - Da. Frumos ºi obscen.
Dar l-am mai vãzut.
ªtiu unde. În imagine. Este o imagine de-a sa.
O miniaturã cu geamul crãpat din pod.
- Îþi arãt. - Nu are cum.
- Nu are cum ? Îl cunoºti. - Quint.
- Peter Quint, valetul stãpînului. - Dar ai spus...
Da, drã. Vedeþi, este mort. Quint este mort.
Mort ?
Creionul tãu scoate un scîrþîit îngrozitor, Flora.
Da, nu-i aºa ? Dar nu are ce face.
Tu nu poþi ? Credeam cã o faci anume.
Aºa este.
- Gata ! Nu mai cerºi ! - Nu cerºesc !
Ba da ! Cerºeºti atenþie !
Uite, iarãºi cerºeºti.
Întîi atenþie, acum afecþiune.
- Gata, Flora ! - Miles, taci.
Draga de tine. Drãguþa de Flora.
Uite, te-am fãcut sã plîngi.
Ce guvernantã urîtã ºi morocãnoasã ai.
Nu eºti deloc morocãnoasã.
Sigur cã nu. Dar nu m-aº mira dacã ai fi.
Nici eu, cum totul e atît de îngrozitor.
Îngrozitor ?
Da, ºtiþi, ploaia.
Nu putem ieºi în grãdinã.
Scîrþîitul creionului ºi eu, care nici nu încercam sã fiu bunã.
Dar eºti bunã.
Amîndoi sînteþi.
ªtiu.
Sã strîngem cãrþile ºi sã ne prefacem cã e ziua Florei.
Flora, este ziua ta.
- Ce vrei sã facem ? - Dãm o petrecere.
- Un bal mascat. - Este o idee splendidã !
- Eu ºi Miles ne vom deghiza. - Putem ?
- Da, sigur cã puteþi. - Haide, Flora.
Ce bine !
- Repede ! - Unde vã duceþi ?
- Sã ne costumãm, aþi spus cã putem ! - Vin ºi eu cu voi.
Nu ! N-ar mai fi o surprizã ! Aºteptaþi jos ! Venim repede !
Repede, repede !
I-am lãsat sã plece.
Unde, domniºoarã ?
Le-am dat voie copiilor sã meargã.
Sus, poate cã în pod.
Singuri.
- Atîta ? Nu vor pãþi nimic. - Nu pot.
Nu-i pot lãsa singuri, nu dupã noaptea trecutã.
Mai bine uitaþi de noaptea trecutã, miss.
Ziceþi cã a fost un vis, poate a ºi fost.
Un vis ? Nu crezi cã vreau sã cred asta ?
Cã a fost numai o întunecare, un coºmar ?
Dar nu mai este întuneric, ci zi. ªi ºtiu cã l-am vãzut.
Un bãrbat, sau ceva ce a fost odatã un bãrbat,
iþindu-se prin fereastrã, cãutînd pe cineva.
ªi dacã nu este adevãrat, dacã nu l-am vãzut,
cum am putut sã-l înfãþiºez atît de bine ?
Pãi i-aþi vãzut fotografia.
Acuma, domniºoarã, vã faceþi gînduri negre din nimic.
Spuneai cã era valetul ?
Dar, dar cînd stãpînul a plecat, Quint a rãmas mai mare peste noi.
Spune-mi, cum a murit ?
Quint ?
Afarã, miss, pe chiar treptele acelea.
Era iarnã.
Cea mai rece ºi mai neagrã din nopþile de iarnã.
Treptele erau îngheþate.
Quint a venit tîrziu, cînd eram cu toþii în pat.
Tîrziu ºi plin de alcool.
Avea o ranã la cap, ca ºi cum ar fi alunecat
ºi ar fi cãzut în întuneric.
Nu-i pot uita ochii.
Deschiºi, plini de uimire,
de durere, ca ochii unei vulpi pe care-am vãzut-o cîndva...
o vulpe pe care cîinii o rãpuseserã.
Dar a fost un accident ?
Era un om ciudat.
Avea în viaþã lucruri care ar putea explica violenþa,
lucruri rele...
Despre morþi numai de bine.
Copiii nu vorbesc de el niciodatã ?
Nu, drã, ºi nu trebuie sã le vorbiþi.
Vedeþi, conaºul Miles l-a gãsit.
Bietul de el.
Sã-i fi auzit þipetele, sã fi vãzut cum se agãþa de el
ºi-l implora sã vorbeascã...
Bietul bãiat îl venera pe Quint.
Îl venera ? Pe bãrbatul acela ? Miles ?
Nu l-aþi cunoscut pe Quint, miss.
Avea o putere uriaºã asupra oamenilor.
Nu-l puteþi învinovãþi pe copil. Un bãiat singur, fãrã tatã.
Quint a profitat, atît.
Mi se fãcea rãu sã-l vãd pe Miles urmîndu-l ca un cãþeluº.
Erau tot timpul împreunã.
Liniºte, toatã lumea.
Distracþia este gata sã înceapã.
Priviþi, domniºoarã.
V-am împrumutat pernuþa de ace.
Sper cã nu vã supãraþi.
Dragã domniºoarã Giddens, vreþi sã staþi acolo ?
ªi, doamnã Grose, nu vreþi sã staþi alãturi ?
ªi acum Miles vã va recita.
O poezie.
Ce sã-i cînt Stãpînului meu de la fereastrã ?
Ce sã-i cînt ? Cãci Stãpînul nu dãinuie.
Ce sã-i cînt ? Cãci Stãpînul nu ascultã.
Unde voi pleca ? Cãci Stãpînul este aiurea.
Pe cine voi iubi Cînd luna s-a urcat pe cer ?
Plecat îmi este Stãpînul ªi groapa i-e închisoarea.
Ce voi spune Cînd în vizitã Stãpînu-mi vine ?
Ce voi spune Cînd îmi va bate la uºã ?
Ce voi spune Cînd picioarele-i vor intra domol
Lãsînd amintirea Mormîntului sãu pe jos ?
Intrã, Stãpîn al meu !
Vino din închisoarea-þi !
Ieºi din mormînt !
Cãci luna este pe cer !
Bun venit, Stãpîne.
Priveºte.
- La ce, drã ? - Mã temeam pentru ei.
Dar dacã ºtie ? Dacã Miles ºtie ?
Ce sã ºtie, dragã miss Giddens ?
Crezi cã e închipuirea mea
ºi totuºi l-ai vãzut mai înainte pe Miles...
Jucîndu-se.
Mi-ai spus cã Miles ºi Quint erau nedespãrþiþi.
Dar nu e vina conaºului Miles.
- Dar nu puteai pune capãt ? - Nu eram mai mare.
Nu era locul meu sã mã îndoiesc de hotãrîrile stãpînului.
El l-a pus pe Quint mai mare aici.
Oricum, nimeni nu se putea pune cu Peter Quint.
Vã temeaþi de el ?
Dar domniºoara Jessel ?
Ea nu ar fi putut face ceva ? Sau ºi ea se temea de el ?
Nu la început. Cel puþin...
La început, cînd a venit, era fericitã ºi zîmbea mereu.
Iubea muzica
ºi dansul.
Dansa cu domniºoara Flora, ore întregi.
Dar s-a schimbat.
O, ºi cum s-a schimbat.
Era greu de crezut, ea, o domniºoarã educatã ºi Quint fiind...
ce era.
Vedeþi ? ªtiam cã vor deveni prea agitaþi.
Le-a trecut de mult ora de culcare.
Ce vrei sã spui despre Quint ºi dra Jessel ?
Uitaþi, sînt morþi, duºi.
Nu are rost sã vorbim de lucruri care s-au terminat.
S-au terminat ?
Da, dar este aºa ?
Dã drumul, Flora. O sã cazi în apã.
Dar vreau sã vîslesc eu.
Prostuþo, ºtii cã nu poþi.
Miss Giddens, spuneþi-i lui Miles sã mã lase pe mine.
Desigur, cînd vei fi puþin mai mare.
Dar este prea greu acum pentru tine.
Nu-mi pasã. Am oricum barca mea.
Ce soare binefãcãtor.
Este aproape cald.
Îmi place cînd este cald.
- ªtiþi ce mi-a spus odatã Miles ? - Nu, dragã, ce ?
Cã, odatã, cînd era pe lac, a vãzut o mînã fãcîndu-i semn de pe fund.
Dar doamna Grose a spus Prostii ºi absurditãþi.
Miss Giddens, þestoasele pot înota ?
Nu, dragã.
M-am gîndit eu cã s-a putea sã nu poatã.
Flora, de unde ai învãþat cîntecul acela ?
Nu cred cã-mi amintesc.
Este melodia cutiei muzicale, nu ?
Nu ?
Flora !
Cine este ?
Acolo.
Doamne, domniºoarã, m-aþi speriat cum stãteaþi în întuneric.
- ªi unde sînt copiii ? - La etaj, cu Anna.
Am vrut sã fiu singurã o vreme, sã reflectez.
Sigur puþinã luminã vã va înveseli.
Doamnã Grose ? Sînt doi.
Mã scuzaþi ?
Douã din acele monstruozitãþi.
Astãzi, la lac...
în plin soare...
am vãzut-o pe cealaltã.
- Cealaltã ? - O femeie îmbrãcatã în negru.
- Miss Jessel. - Dar miss Jessel este moartã.
A murit acum aproape un an.
Acum aproape un an.
Aproape un an.
Flora a vãzut-o ºi ea.
- V-a spus-o ea ? - Sigur cã nu.
M-a minþit. Adicã a însemnat cît o minciunã.
Drã, niciodatã nici unul dintre copii nu a spus minciuni.
- De ce ar face-o ? - De ce ?
Fiindcã amîndoi joacã
sau sînt fãcuþi sã joace un joc îngrozitor.
Nu pot spune cã înþeleg care este scopul lui.
ªtiu doar cã are loc.
Ceva ascuns ºi ºoptit...
ºi neruºinat.
Îþi spun, crede-mã, copiii sînt într-un pericol înfiorãtor.
Ce trebuie sã facem ?
Înseamnã cã mã crezi ?
Nu crezi cã îmi închipui ?
- Vã cred, domniºoarã. - Slavã Domnului.
Am fost atît de înspãimîntatã. Atît de singurã.
Dar împreunã, cu ajutorul tãu...
Da, drã, vã ajut. Numai spuneþi-mi cum.
Da.
Trebuie sã încercãm sã aflãm ce anume vor aceste grozãvii.
Gîndeºte-te, doamnã Grose. Rãspunsul trebuie sã fie în trecut.
Quint ºi domniºoara Jessel se iubeau ?
Se iubeau, nu ?
Iubire ? Presupun cã ea aºa o numea.
Dar era ca o boalã,
o febrã care lasã trupul slãbit ºi secat.
Nu era nici o cruzime pe care sã n-o îndure.
Dacã o lovea, ºi l-am vãzut dînd-o de pãmînt,
se uita la el ca ºi cum cerea greutatea mîinii lui.
Nici un pic de mîndrie, nici un pic de ruºine.
Se tîra la el în patru labe.
ªi el îi rîdea în faþã. Ce rîs sãlbatic avea.
Mã doare sã-mi amintesc.
Era rea, dar nici o femeie nu ar fi putut îndura mai multe.
Despre aºa ceva mai bine se tace.
Trebuie sã-mi spui.
Miss, am vãzut lucruri care... mi-e ruºine sã le povestesc.
Continuã.
Camere...
folosite în plinã zi...
ca ºi cum ar fi fost bunget de codri.
Nu le pãsa cã i-ai vãzut ?
ªi copiii ?
Nu ºtiu, domniºoarã. Nu ºtiu ce au vãzut copiii.
Dar se þineau dupã Quint ºi miss Jessel,
mergînd în urma lor, þinîndu-se de mînã ºi ºoptindu-ºi.
Erau prea multe ºoapte în casa aceasta, domniºoarã.
Da, îmi pot închipui.
Da, îmi pot închipui ce fel de lucruri
se ºopteau.
Quint, Miles. Îi pot auzi împreunã.
Dar nu era nimic rãu cã Miles voia sã fie lîngã Quint.
Quint l-a învãþat sã cãlãreascã ºi îl plimba.
- Bãiatul avea nevoie de cineva... - Care sã-l corupã ?
Dar conaºul Miles este un bãiat bun.
- Nu are nimic rãu în el. - Dacã nu ne înºealã.
Dacã nu ne înºealã amîndoi.
- Nevinovaþii. - Nevinovaþi ºi sînt, miss.
Nu e drept. Nu aveþi dreptul sã-i acuzaþi de...
Iartã-mã, dnã Grose. Nu acuz.
Doar încerc sã înþeleg.
Spune-mi, copiii erau fericiþi ?
Aºa pãreau. Ca ºi acum.
Dar uneori mã întrebam dacã celor doi le pãsa de ei
sau dacã se foloseau de ei.
Sã se foloseascã ?
Da, desigur cã o fãceau.
ªi încã o fac.
ªi ce s-a întîmplat cu dra Jessel ?
A fost demn de milã.
Cînd a fost gãsit Quint, ea a îmbrãþiºat cel mai negru doliu.
Ea, care ar fi trebuit sã-l urascã.
A jelit pînã în ochi i-a apãrut scînteia nebuniei.
Nu mai dormea. Nu mai mînca.
O auzeam umblînd prin toatã casa, plîngînd.
Nu a mai putut.
În cele din urmã, a murit.
Aici ? La Bly ? De ce a murit ?
Cred cã s-ar spune de inimã frîntã.
Mã scuzaþi, drã. Au intrat în pat.
Curãþaþi ºi aºteptîndu-vã sã le auziþi rugãciunile.
Mulþumesc, Anna. Vin într-o clipã.
Încã ceva înainte sã plec.
Preotul locului ce fel de om este ?
Reverendul Fennel ? Este un domn foarte ales, drã.
Dar nu aº face asta.
Adicã dacã vreþi sã vorbiþi asta cu el...
eu nu aº face-o, domniºoarã.
- De ce nu ? - Ar putea duce la vorbe, la scandal.
N-avem a ne teme de ceva mai rãu ?
Dar la ce ar folosi sã ne spunem secretele ? Nu ne poate ajuta.
Poate cã este singurul care o poate face.
Dar la ce ar folosi sã ne spunem secretele ?
Nu ne poate ajuta.
Dar nu uitaþi, dvs. sînteþi autoritatea supremã.
Flora, este secret.
Trebuie sã nu uiþi cã este secret.
Stai cu ochii pe ea.
Este secret.
M-am hotãrît.
Dupã slujbã, voi lua trenul spre Londra sã vorbesc cu unchiul lor.
- Trebuie sã se fi întors. - Dar de ce ? De ce acum ?
Fiindcã eu... noi nu ne mai descurcãm fãrã ajutor.
ªtiu cã sînteþi bolnavã de grijã, dar recunoaºteþi
cã nu puteþi spune cã nu au fost cuminþi.
Dar nu au fost cuminþi, doar uºor de avut în preajmã.
Cãci nu trãiesc cu noi. Nu avem nici un rol în adevãrata lor viaþã.
Dragã dnã Grose, ºtiu cã vã este greu sã o credeþi despre ei,
dar sînt lucruri pe care nu vi le-am spus,
pe care nu le pot spune nici dumitale.
Priviþi-i.
Ce credeþi cã-ºi spun ?
Nu ºtiu, drã. Vorbe de copil.
Vorbesc despre ei.
Vorbesc grozãvenii.
Pînã acum monºtrii au stat departe.
Au fost vãzuþi doar la înãlþime,
pe fereastrã, peste lac.
Dar au de gînd sã se apropie. ªi dacã o fac...
- Ce-i veþi spune stãpînului ? - Ce-i pot spune ?
Cã i se otrãveºte casa ?
Cã micuþii sînt niºte mincinoºi calculaþi ?
Cã au prieteni care i-ar înspãimînta de moarte
dacã n-ar fi legaþi intim ºi etern de ei ?
Da, ºtiu, va crede cã sînt nebunã
sau cã este un ºiretlic prostesc sã-l fac sã mã observe.
Mi-aº dori sã fie ceva cu care sã vã pot ajuta.
Este. Mi-ai spus totul ?
Dacã vreau sã le conving unchiul, trebuie sã ºtiu adevãrul.
Tot adevãrul.
Cum a murit miss Jessel ?
Vã rog, domniºoarã, vom întîrzia.
Cum a murit ?
Ca o pãgînã.
ªi-a fãcut seama. A fost gãsitã în lac, înecatã.
Îmi pare rãu, drã. Nu ar fi trebuit sã vã spun.
Mã bucur cã ai fãcut-o.
Intrã, doamnã Grose. Vin ºi eu imediat.
Flora.
Aº vrea sã nu plecaþi. Pare greºit sã mergeþi aºa.
Nu mai am de ales. Mulþumesc, dnã Grose.
Nu poate fi fãcut altceva,
doar sã mã duc la unchiul lor, sã-i spun ºi sã-l silesc sã înþeleagã.
- Mi-ai chemat caleaºca ? - Da, domniºoarã.
Mã duc sã vãd dacã a tras în faþã. Trimit pe cineva sã vã ia bagajul.
Mulþumesc. Voi fi în sala de clasã.
Miss Giddens ?
Sînteþi gata, domniºoarã ?
Nu plec.
S-a schimbat totul.
Sînteþi bolnavã ?
- Unde sînt copiii ? - Anna le dã laptele.
Caleaºca este pregãtitã, miss.
De acum, nu trebuie sã-i pierdem din ochi.
Nu putem sã riscãm nimic.
Ce anume ?
A fost aici.
Mã aºtepta.
Cine ?
- A vorbit. - A vorbit ?
Ca ºi cum ar fi fãcut-o.
Aº putea simþi milã pentru ea...
dacã ea nu ar fi atît de nemiloasã.
ªi înfometatã. Foame de el.
De braþele lui,
de buzele lui.
Dar poate ajunge la el,
se pot atinge doar intrînd în sufletele copiilor
ºi posedîndu-i !
Copiii sînt posedaþi.
Trãiesc ºi cunosc...
ºi împart acest iad.
Atunci trebuie sã-i spuneþi stãpînului.
Acum nu-i pot pãrãsi.
Îi voi scrie ºi voi insista sã vinã.
Dar chiar dacã alege sã mã ignore,
cu sau fãrã ajutorul lui, cred cã ºtiu cum îi putem salva.
- Da, miss ? - Trebuie sã accepte ce se petrece.
Un cuvînt adevãrat de la copii
ºi putem izgoni pentru totdeauna demonii aceia.
Mã rog Domnului sã aveþi dreptate, domniºoarã.
Uºurel. Copiii ascultã.
Avea o ranã la cap, ca ºi cum ar fi alunecat.
Nu-i pot uita ochii. Îi avea deschiºi.
Ce voi spune Cînd picioarele-i vor intra domol
Lãsînd amintirea Mormîntului sãu pe jos ?
Sãrutã-mã.
Uitã-te la copii.
Mã rãneºti.
Ne vãd copiii.
N-aþi fost învãþaþi ? Ciocãniþi înainte sã intraþi.
Iubeºte-mã ! Iubeºte-mã !
Quint este mort.
Flora !
Cineva umblã prin grãdinã.
Miles !
Miles, ce fãceai ?
- Cînd ? - Cînd te uitai la turn ?
- Ai vãzut ceva. - Sigur cã da.
- Ce ? - Pe dvs., Miss Giddens.
- Vã aºteptam. - Mã aºteptai ?
ªtiam cã aveþi sã vã uitaþi. Dar nu vreþi sã ºtiþi de ce ?
Am sã vã spun adevãratul motiv.
Dar nu ºtiu dacã veþi înþelege.
Voi încerca.
Culcaþi-mã la loc, atunci, dacã nu sînteþi prea supãratã.
- Sînteþi supãratã ? - Da, sînt !
Mi-am închipuit eu. Haideþi. Vã spun cînd sînt în pat.
- Deci... - Da ?
Am vrut sã mã credeþi rãu mãcar o datã.
Mãcar o datã ?
M-am gîndit cã aº putea deveni plictisitor.
Miles, spune-mi adevãrul.
O fac. Copiii buni devin puþin plictisitori, nu ?
Aºa cã m-am gîndit sã ies în noaptea asta ºi sã mã plimb desculþ.
A fost un lucru ºocant, nu ?
Da, foarte ºocant.
Ãsta a fost planul nostru. Eu ºi cu Flora l-am pregãtit.
Dar am chicotit întruna. Eram sigur cã ne-aþi auzit.
Da, am auzit ceva.
I-am zis sã stea la fereastrã
aºa asigur aþi privi afarã ºi m-aþi vedea.
ªi Flora a fost rea.
Miles, ce ascunzi sub pernã ?
Nu-l ascund. Îl þin cald.
L-am gãsit dimineaþã, e unul din porumbeii mei.
Nu puteam, nu-i aºa, sã-l las afarã singur ?
Dar, Miles...
gîtul lui.
- Aratã ca ºi cum... - I l-ar fi rupt cineva.
Da, bietul de el. Îl voi îngropa mîine.
Sãrutaþi-mã de noapte bunã, Miss Giddens.
Îi scrieþi surorii dvs., domniºoarã Giddens ?
Nu, Miles, ci unchiului vostru.
ªtiam cã o veþi face în cele din urmã.
Ai ºtiut ?
Cred cã-i spuneþi ce bãiat pãcãtos am fost.
Este vorba ºi despre tine, da.
Nu uitaþi sã-i scrieþi cã îl iubesc.
Miles, nu este melodia pe care o cîntã mereu Flora ?
Vã place ?
Unde este Flora ?
Nu este aici ?
Sã vã cînt altceva ?
Flora !
Doamnã Grose ! Flora a dispãrut !
Miles a plãnuit totul perfect. Foarte inteligent. Trebuie sã o gãsim.
- Unde ? - La lac, unde am fost la picnic.
Unde am vãzut-o pe dra Jessel !
- Vezi, a luat barca. - Singuricã, copila aceea ?
Nu este singurã. ªi acum nu este un copil.
Este o femeie foarte bãtrînã.
- Flora ? - Aici eraþi.
Mi s-a pãrut cã mã priveºte cineva.
ªi cine credeai cã este ?
Miss Giddens, aþi venit fãrã pãlãrie.
ªi tu la fel.
- Cum ai ajuns aici, dragã ? - Cu barca.
Miss ? Miss Giddens ?
ªi cînd ai învãþat sã vîsleºti, Flora ?
M-a învãþat Miles.
De ce ai venit aici ?
Întotdeauna vin aici cînd vreau sã dansez, sã fiu singurã.
ªi cine þi-a dat cutia muzicalã ?
- Nu cred cã-mi amintesc. - Miss Giddens ?
A, ba da. Doamna Grose.
- Nu, n-a fost ea. - Nu, dragã drã Giddens ?
ªi unde, odorule, este Miss Jessel ?
Unde este, Flora ?
Drã Giddens ?
Unde este ? ªtii cã o poþi vede !
- Miss ? - Uite, Flora ! Acolo !
- ªtii cã o poþi vedea ! - Nu pot ! Nu pot !
Recunoaºte ! Este acolo ! ªtii cã o poþi vedea !
- Nu pot ! - Dar uite ! Este acolo !
- Încetaþi ! Sînt speriatã ! - Încetaþi, domniºoarã.
Dar o poþi vedea ! Trebuie sã poþi !
Uºor, uºor, dragã. Nu este acolo. Cum ar putea fi ?
Este moartã ºi îngropatã. Uºurel, mieluºico.
Nu pot vedea nimic ! N-am vãzut niciodatã ! Eºti crudã ! Eºti rea !
Te urãsc ! Te urãsc !
- Flora ! - Ia-mã de lîngã ea.
E crudã ! Ia-mã de aici ! Te rog, ia-mã de aici !
Nu te uita la ea ! Mã înspãimîntã atît de tare !
Gata, dragã. Haide.
Doamnã Grose !
Haide.
Îmi place cînd focul face aºa. Dumneavoastrã nu ?
Gata, iubito. Anna va sta cu tine.
N-am vãzut aºa ceva. Este de necrezut.
Acum mã crezi ? Cã ai vãzut ?
Acum cã am ºi auzit. În toþi anii mei,
ºi am cunoscut limbi spurcate, n-am auzit aºa obscenitãþi.
Sînteþi mulþumitã de asta ?
Sigur cã nu, dar mã disculpã. Este o dovadã.
Poate cã da, dar sã auzi aºa mizerii din gura unui copil...
Nu ºtiu unde a învãþat asemenea cuvinte.
- ªtiu eu. - N-am mai auzit-o vorbind aºa.
- Pînã aþi venit dvs. - Ai vãzut cine a învãþat-o.
- Ai vãzut femeia aceea. - ªtiu ce am vãzut.
A pomenit lucrul ? Pe dra Jessel ?
- Ca sã spunã cã nu era nimeni. - ªi te-ai prefãcut cã o crezi.
Nu a trebuit sã mã prefac.
Cum poþi spune asta ?
Ca ºi cum ºi ai fi complet nevinovatã ?
Ai trãit aici, i-ai cunoscut.
ªtii cum erau cînd trãiau ºi ce înrîurire aveau asupra copiilor.
ªi te-a speriat. Cînd am venit eu, încã erai speriatã.
Erai, am simþit-o. ªi de ce ?
Fiindcã simþeai cã nu sînt morþi.
ªi acum, în ciuda acestora, te întorci împotriva mea !
Dai vina pe mine.
ªi am vrut doar sã salvez copiii, nu sã-i distrug. Nu ºtii asta ?
ªtiu doar cã Flora era, un copil dulce ºi nevinovat
fericit, pînã aþi silit-o sã înfrunte acea...
- Acea femeie ! Spune-o ! - Acea amintire neplãcutã !
Se poate sã fi fost salvarea ei.
Dar trebuie sã o duci la unchiul ei.
Trebuie sã plecaþi mîine.
Departe de mine, de ei, servitorii, toatã lumea trebuie sã plece.
Sã vã lãsãm singurã aici ?
Mai puþin Miles.
Am fost împreunã în dupã-amiaza aceasta,
în faþa cãminului.
Nu a spus nimic,
dar voia s-o facã.
Ca ºi cum ar fi fost o pendulã
ºi simþeam venind înspre mine.
Încet, încet.
Voia sã-ºi deschidã sufletul ºi sã-mi cearã ajutorul.
ªi trebuie sã-i dãm ocazia. Nu înþelegi ?
Dupã ziua de azi, nu cred cã vã voi înþelege vreodatã.
A fost crud. ªi dacã vreþi sã faceþi încã una...
Dar este cruzime sã trezeºti un copil dintr-un coºmar ?
Dacã aþi fi de vîrsta mea
ºi aþi fi îngrijit atîþia copii ca mine,
aþi ºti cã uneori trezirea unui copil poate fi mai rea decît orice coºmar.
- Nu. - Este ºocul.
ªi senzaþia de lipsire bruscã.
Nu, te înºeli. Spui prostii.
Cum spuneþi dvs., drã.
Vei pleca mîine, cu Flora.
Este hotãrîrea mea. Eu voi trimite servitorii de aici.
Pe mine m-a desemnat responsabilã, numai pe mine, doamnã Grose.
Mîine trebuie sã fiu singurã aici, cu Miles.
Miss, pot întreba ce sã spun unchiului lor ?
Adevãrul.
Adevãrul ?
Da, domniºoarã. Mulþumesc.
Doamnã Grose, ai luat scrisoarea mea ?
- Ce scrisoare, drã ? - Pentru unchiul lor. Era pe birou.
Nu am atins-o, domniºoarã.
Mã întreb cine...
Desigur, Miles.
- Îl acuzaþi de furt ? - Nu conteazã.
Este încã un lucru pe care sã-l discutãm cînd sîntem singuri.
- Unde este conaºul Miles ? - A ieºit dimineaþã devreme.
Dar am sã îl aºtept.
Va veni la mine.
Cred cã ar trebui sã pornesc cu dra Flora.
Transmite-i cã o iubesc...
cînd îi e mai bine.
ªi, dnã Grose, vã rog, aºteaptã pînã îl revedeþi pe Miles
înainte sã mã judeci.
Nu vã pot judeca, domniºoarã.
Un om nu se poate judeca decît singur.
Dumnezeu sã vã pãzeascã, domniºoarã.
Deci aici eraþi.
Mãi sã fie, servim ceaiul aici ?
- Da, Miles. - Cît de distins ºi de matur.
Da, ºi putem vorbi acum ca între adulþi.
Foarte agreabil îmi pare.
Mã simt stãpînul casei.
Unde sînt servitorii ?
Au plecat acasã.
I-aþi trimis dvs. sau s-au speriat ºi au fugit ?
Ce vrei sã spui ?
Te temi ºi poate cã i-ai speriat ºi pe ei.
ªi de ce, presupunînd cã ai dreptate,
de ce mã tem, Miles ?
Nu citesc gîndurile, draga mea, þi-am mai spus-o.
Dar simt unele lucruri.
Nu-þi face griji. Este un bãrbat în casã.
Este ?
Da, eu. Te voi apãra eu.
Chiar este distractiv.
Avem toatã casa numai pentru noi.
Mai mult sau mai puþin. Tot mai sînt ºi ceilalþi.
Biata Flora. Este foarte bolnavã ?
Adicã este ceva serios ?
A plecat la spital ?
Nu, doar la Londra.
Cred cã nu îi mai era bine la Bly.
- Casa o deranja. - Deodatã ?
Nu, mi-am dat seama.
Atunci eu de ce n-am fãcut-o ?
O iubesc pe Flora ºi ºtiu ce simte înainte sã apuce sã simtã.
Iubea casa aceasta.
A fost la fel de fericitã aici...
La fel de fericitã ca mine.
Eºti ?
- Cum ? - Atît de fericit.
Chiar eºti, Miles ?
Vã rog sã mã scuzaþi.
Miles, nu ai...
Biata Flora. Trebuie cã era supãratã dacã l-a uitat pe Rupert.
De ce ai vrut sã rãmîi singurã cu mine ?
Cred cã ºtii foarte bine.
Ce ºtiu ?
Sau mai bine zis ce vrei tu sã ºtii ?
Odatã, de ce, în noaptea aceea, cînd trebuia sã fii în pat,
de ce erai în grãdinã ?
Þi-am zis.
Adevãratul motiv, Miles.
Nu înþeleg de ce pui întrebãri cuiva
cînd la fiecare rãspuns îi spui cã nu este adevãrat.
Fiindcã nu spui adevãrul !
Nu þipa. Nu fi atît de mînioasã.
Îþi schimbã faþa.
Te face sã pari urîtã ºi crudã.
Miles. Miles, ascultã-mã.
Nu sînt o persoanã crudã.
Uneori sînt nesãbuitã ºi fac greºeli,
dar nu sînt crudã.
Tatãl meu m-a învãþat sã iubesc oamenii ºi sã-i ajut.
Sã-i ajut chiar dacã mã resping.
Chiar dacã uneori îi doare.
Este singurul motiv pentru care sînt aici, sã te ajut.
Orice ai fi fãcut, nu sînt pornitã contra ta.
- Nu cred cã este vina ta. - Dar nu am fãcut nimic.
Atunci de ce ai fost trimis acasã de la ºcoalã ?
Trebuie sã fie din cauzã cã sînt diferit.
Dar nu eºti. Eºti ca orice alt bãiat.
Acum cine nu spune adevãrul ?
Dacã ai crede asta, nu am purta aceste discuþii.
Nu, draga mea, nu crezi cã sînt ca orice bãiat.
De asta te temi.
Dacã mã tem, mã tem pentru tine.
ªi mã tem pentru tine, Miles.
- Dacã nu-mi spui acum... - Nu este nimic de spus.
Nu este ? De ce mi-ai luat scrisoarea ?
Tu ai luat-o, nu-i aºa ?
Da, am luat-o.
De ce ?
Sã vãd ce ai spus despre noi.
Despre noi ?
Adicã despre mine.
ªi ce ai aflat ?
I-ai mulþumit unchiului meu pentru încrederea sa.
Þi-ai cerut scuze cã îl deranjezi,
cã îi ceri sã vinã aici.
Continuã, Miles. Ce am mai spus ?
Atît am citit. Am auzit paºi venind. Am aruncat-o în foc.
ªi ai luat ºi alte lucruri ?
Asta ai fãcut la ºcoalã ?
Nu, nu sînt un hoþ.
Atunci ce ai fãcut, Miles ?
Am... spus anumite lucruri.
Da, Miles ?
Uneori fac rãu.
ªi uneori, noaptea,
cînd totul era întunecat...
- Ce ? - Þipau.
Pedagogii au auzit de ce fãceam.
Au spus cã îi înspãimîntam pe ceilalþi bãieþi.
ªi cînd
ai auzit ºi vãzut de asemenea lucruri ?
Le-am inventat.
Cine te-a învãþat ?
Þi-am zis, mi-au venit deodatã în minte.
Ce anume erau ?
Sã-þi spun eu cine te-a învãþat ?
Nu mai fac. Promit.
Sã-þi spun cine te-a învãþat ceea ce ai fãcut, ce ai spus ?
- Sã-þi spun numele lui ? - Nu mã pãcãleºti.
ªtiu de ce tot continui.
Fiindcã te temi. Te temi cã ai putea fi nebunã.
Aºa cã tot continui, ca sã mã faci sã recunosc ceva ce nu e adevãrat.
Sã mã sperii cum ai speriat-o pe Flora.
- Miles. - Dar nu sînt Flora. Nu sînt copil.
Crezi cã poþi fugi la unchiul meu cu minciuni.
Dar nu te va crede, nu cînd îi voi spune ce eºti,
o stricatã blestematã, o babã perversã !
Nu ne-ai pãcãlit niciodatã. Am ºtiut de la început.
- Miles ? - Iertaþi-mã.
Gata, dragule, gata.
- Aºa. - Nu am vrut.
Nu erai tu.
Vocea aceea, cuvintele acelea,
nu erau ale tale.
Iertaþi-mã.
Dragã Miles, spune-o acum.
Acum, cît te þin în braþe.
Spune-i numele
ºi se va termina totul.
Al cui ?
Al celui care te-a învãþat.
Cel cu care te întîlneai,
cu care nu ai încetat sã te întîlneºti.
Te înºeli ! Eºti nebunã !
- Eºti nebunã ! Eºti nebunã ! - Numele lui, Miles !
Numele lui, Miles. Spune-mi numele lui !
- Trebuie sã-mi spui numele lui ! - Este mort !
Priveºte ! Miles, priveºte !
- Priveºte ! - Nu !
- Este aici ! Este aici ! - Nu, nu, e mort !
Este aici ºi tu trebuie sã-i spui numele !
Quint ! Peter Quint ! Unde ? Unde ?
Unde ? Unde, diavole ?
Unde ?
A plecat, Miles.
Eºti în siguranþã.
Eºti liber.
Te þin eu.
Te-a pierdut pe vecie.
Miles ?
SFÎRªIT
Traducerea ºi adaptarea: Radu C.
Downloaded From www.AllSubs.org