Vuosi 1630.
13. toukokuuta. Sää on kaunis.
Todella kuumaa aamusta asti.
II-KLAANIN DIAARI
Kello 10.00: Nuori herra Bennosuke-
Käy lordi Doin kartanolla Kandabashissa-
viemässä Shirakawa-joen tuoretta kalaa.
Ei muita virallisia asioita raportoitavaksi.
Mutta noin neljältä iltapäivällä-
portille saapui réonin, joka sanoi olevansa-
Hiroshiman Fukushima-klaanin entinen vasalli.
HARAKIRI
II-KLAANIN TALOUS EDOSSA
Oletteko siis palvellut Fukushima-klaania Hiroshimassa?
Se pitää paikkansa. Nimeni on Hanshiro Tsugumo.
"Tsu" kirjoitetaan samalla merkillä kuin "satama"-
ja "gumo" samalla merkillä kuin "pilvi".
Mikä on vierailunne tarkoitus?
Isäntäni talo sortui vuonna 1619.
Sen jälkeen muutin Edoon ja löysin asumuksen syrjäkujalta.
Olen elänyt köyhästi ja yrittänyt sitoa uusia kontakteja-
saadakseni paikan uuden isännän palveluksessa.
Mutta vaikka kuinka yritän, elämme rauhan aikoja-
ja ponnisteluni ovat olleet turhia.
Hän ei ole löytänyt työtä-
ja hän viettää päivänsä toimettomana.
Hän on epätoivoinen, eikä kestä enää.
Köyhänä ja häpeässä elämisen sijaan-
hän haluaisi kuolla kunniallisesti harakirin kautta-
ja pyytää lupaa tehdä sen porttimme edessä.
Se hänen pyyntönsä oli.
Taas. Eikö se koskaan lopu?
Miten vastaan?
Päästäkää hänet sisälle.
Tervetuloa. Menkää vain sisälle.
Kiitos ystävällisyydestänne.
Olen entinen Masanori Fukushiman vasalli Hiroshimasta.
Nimeni on Hanshiro Tsugumo.
Pyydän teiltä nöyrästi palvelusta.
Nimeni on Kageyu Saito. Olen Ii-klaanin päävasalli.
Kiitos, kun sain tavata teidät näin nopeasti.
Vierailuni tarkoitus... -Se on kerrottu minulle.
Köyhyydessä elämisen ja kuoleman odottamisen sijaan-
haluatte päättää elämänne samuraille sopivasti harakirilla.
Niin kai te sanoitte? -Juuri niin.
Näinä aikoina se on kunnioitettava ratkaisu.
Voin vain ilmaista ihailuni.
Mainitsitte, että olette palvellut Fukushima-klaania.
Satutteko tuntemaan Motome Chijiiwan?
Chijiiwan? -Aivan.
Mietin vielä... -Ettekö tunnista nimeä?
Olen varma, että hän sanoi palvelleensa Fukushiman klaania.
Parhaina päivinään klaanilla oli palveluksessaan 120 000 vasallia.
Kaikkia ei voi tuntea. -Ymmärrän.
Mutta se on yhdentekevää.
Aiemmin tänä vuonna, ehkä tammikuun lopussa-
réonin nimeltä Motome Chijiiwa tuli luoksemme.
Hänen vierailunsa syy oli sama kuin teillä.
Hän halusi riistää itseltään hengen klaanin portin edessä.
Vai niin?
Haluatteko, että kerron, mitä tapahtui?
Haluan kyllä.
Te siis olitte Fukushima-klaanin vasalli Hiroshimassa?
Pitää paikkansa.
Palvelin Masanori Fukushimaa Hiroshimassa.
Nimeni on Motome Chijiiwa.
Mikä on vierailunne tarkoitus?
Klaanin sorruttua muutin Edoon ja löysin asumuksen syrjäkujalta.
Olen elänyt köyhästi ja yrittänyt sitoa uusia kontakteja-
saadakseni paikan uuden isännän palveluksessa.
Mutta vaikka kuinka yritän, elämme rauhan aikoja-
ja ponnisteluni ovat olleet turhia.
Nyt on siis meidän vuoromme.
Kuinka käsittelemme tämän? -Minun pitää miettiä.
Tällainen typeryys leviää helposti.
Se alkoi Sengoku-klaanista. Se teki virheen.
Se ei välttämättä ole totta, Yazaki. -Miksi ei?
Sinne tullut mies oli päättänyt viiltää vatsansa auki.
Siinä ei ollut mitään häpeällistä.
Hänen vilpittömyytensä teki klaaniin vaikutuksen-
ja hän sai töitä taloudenhoitajana.
Se oli aivan eri asia.
Ongelma on häpeämättömät réonininit, jotka ovat seuranneet.
He eivät aio tehdä harakiria.
Heillä ei ole ruokaa tai vaatteita, joten he kiristävät meitä.
Emme voi antaa hänen viiltää vatsaansa porttimme edessä.
Teemme niin kuin muutkin klaanit.
Annetaan hänelle vähän jotain ja lähetetään tiehensä.
Ei. Se ei käy.
Jos annamme hänelle rahaa, tänne tulee heitä lisää.
Yksi toisensa jälkeen. Kuin muurahaiset sokerikeon luo.
Sekigaharan taistelun jälkeen Edo on täynnä herrattomia samuraita.
He ovat kuin nälkäisiä koiria, jotka etsivät kotia.
Miettikää, mitä ihmiset sanovat.
"Ii-klaani on pehmennyt, niin kuin muutkin."
"Tähän saakka réoninit ovat vältelleet heidän porttiaan."
"Mutta katsokaa nyt."
"He pitävät itseään kovina taistelijoina-
mutta rauhan aikoina se tuntuu vain vanhalta sadulta."
Haluatteko, että tällaiset huhut leviävät koko Edoon?
Ja lääninherrakin on matkoilla.
Klaanin nimi ei saa tahriintua hänen ollessaan poissa.
Emme voi olla pelkureita ja maksaa hänelle lähtemisestä.
He puhuvat harakirista aikomatta tehdä sitä.
Karo?
Jos saan...
Anteeksi, että jouduitte odottamaan.
Nimeni on Umenosuke Kawabe. Olen osa klaanin hevosjoukkoja.
Olen Motome Chijiiwa, réonin Hiroshimasta.
Tulkaa mukaani.
Anteeksi? -Vien teidät kylpyyn.
Lääninherra on käymässä maillaan.
Karo Saito välitti pyyntönne hänen perilliselleen, Bennosukelle.
Hän ihailee päättäväisyyttänne ja haluaa tavata teidät heti.
Saanko tavata nuoren herra Bennosuken?
Kyllä vain.
Suokaa anteeksi, mutta vaatteenne eivät kelpaa.
Käykää kylvyssä. Hankimme teille uudet vaatteet.
Selvä. Ne otan kiitollisena vastaan.
Arvostan ystävällisyyttänne.
Näen varmaan unta. Tämä on...
...täysin odottamatonta. Melkein...
Suokaa anteeksi.
Pahoittelen, että jouduitte odottamaan.
Teidän on vaihdettava taas.
Vaatteenne.
Onko jokin vialla?
Eikö minun pitänyt tavata nuori herra Bennosuke?
Minullehan myönnettiin tapaaminen.
Ymmärsitte varmaan väärin. -Ei, olen varma.
Umenosuke Kawabe sanoi minulle niin.
Vai Kawabe?
No nyt kun sanotte...
Ymmärrän.
Ymmärsitte siis, mikä tilanteeni on.
Luulen ymmärtäväni.
Kun karo Saito kertoi toiveestanne nuorelle herra Bennosukelle-
tämä sanoi, että harvoin näkee noin kunnianarvoisaa soturia.
Hän sanoi: "Olisin mieluusti tarjonnut hänelle työtä."
"Mutta kun mies sanoo haluavansa viiltää vatsansa auki-
se kertoo harvinaisesta päättäväisyydestä."
"Sellaista miestä ei puhuta ympäri. Toteuttakaa hänen toiveensa."
"Haluaisin tavata tämän urhean soturin-
mutta minulla on valitettavasti tapaaminen roju Doin kanssa."
"Kohdelkaa häntä hyvin."
"Kaikki vasallimme saavat nähdä hänen viimeiset hetkensä-
esimerkkinä tuleville sukupolville."
Näin hän kuulemani mukaan sanoi.
Mitä mieltä olitte tarinastani?
Se oli hyvin kiinnostava ja se kertoo Ii-klaanin urheudesta-
ja hyvästä maineesta sotureina.
Mitä aiotte tehdä?
Tarkoitatteko tätä?
Juuri sitä.
Teillä ei ole syytä huoleen.
Tulin tänne tekemään sen.
Kas vain.
Päättäväisyytenne on ihailtavaa.
Selvä sitten, Tsugumo-dono...
Haluatteko, että kerron lisää Motome Chijiiwasta?
Mieluusti.
No sitten, aikaa ei ole loputtomasti. Vaihtakaa nuo vaatteet.
Kaikki muu on jo valmista seppuku-seremoniaanne varten.
Minulla on yksi toive.
Haluaisin pienen lykkäyksen. -Lykkäyksen?
En pakene tai piiloudu. Tulen takaisin tänne.
Mutta olkaa kiltti ja antakaa minulle päivä tai kaksi.
On liian myöhäistä.
Tämähän on absurdia. -Absurdia.
Valmistelimme seppukun toiveidenne mukaisesti.
Pyydän anteeksi.
Pieni lykkäys vain. Lupaan palata.
Samurain sana on hänen lakinsa. Ei lykkäystä.
Hayato Yazaki on miekkailumestari.
Hän on jäntevä ja taitava.
Yksikin väärä askel, niin hän viiltää teidät kahtia.
Ja muutkin käyvät kimppuunne heti.
Älkää antako heidän paloitella teitä. Tehkää seppuku kuin kunnon soturi.
Vaihtakaa nyt kaapunne.
Rakas entinen patriarkkamme...
Anteeksi, että likaan sisäpihamme réoninin epäpuhtaalla verellä.
Teen tämän säilyttääkseni klaanin-
Tokugawan perheen ja samuraiden kunnian.
Pyydän teitä todistamaan päätökseni.
Lyhyt miekka on samanlainen. -Katsokaa sitä.
Sillä ei voi leikata edes tofua.
Hän myi miekkansa ja niiden mukana sielunsa.
Sitten hän tuli tekemään harakirin bambumiekalla. Kuinka hän ilkeää?
Valmistelut ovat valmiit.
Motome Chijiiwa...
Valitsitte kunniallisen harakirin-
köyhyyskuoleman odottamisen sijaan.
Se on kunnianarvoinen päätös.
Olette esimerkki kaikille samuraille.
Häpeän tunnustaa, että edes tässä klaanissa-
joka on tunnettu urheudestaan jo patriarkka Naomasan päivistä asti-
harvoin nähdään tuollaista päättäväisyyttä.
Siksi olen koonnut kaikki vasallimme-
jotta he saavat todistaa todellisen soturin kuoleman.
Olkoon sydämenne rauhassa.
Pyydän teitä... -Mitä nyt?
Pieni lykkäys... Päivä tai kaksi vain!
Minä en pakene. Tulen takaisin!
Minä rukoilen teitä!
Tämäpä yllättävää.
Olen kuullut Edon réonineista, jotka sanovat itseään samuraiksi-
ja jotka pyytävät saada tehdä seppukun lääninherran porteilla-
mutta jotka tyytyvät lähtemään saatuaan muutaman kolikon.
Ette kai ole sellainen? -En missään tapauksessa.
Ette tietenkään.
En uskonutkaan, että noin jalo ja hieno mies-
voisi olla pelkkä kiristäjä.
Sitten voittekin jatkaa.
Vaikka en ole kovin kokenut, toimin avustajananne.
Olen opiskellut Shindo-Munen-Ichiryun-koulussa.
Tiedätte tämän varmaan, mutta sanon silti:
Seppuku-seremonia on muuttunut ajan myötä.
Nykyään se on pelkkä sana.
Samurai kurottaa ja ottaa miekkansa-
ja avustaja katkaisee hänen niskansa heti.
Vatsaa ei siis viilletä auki.
Joskus käytössä ei ole edes miekkaa-
vaan vain valkoinen viuhka.
Mutta tänään emme alennu-
mihinkään sellaiseen halpahintaisuuteen.
Suoritamme seppukun perinteiseen tapaan.
Ymmärsittekö?
Viillätte vatsanne auki ristiin.
Kun näen, että olette tehnyt sen, katkaisen kaulanne.
Isken miekkani vasta, kun olette viiltänyt kunnolla.
Onko selvä? No sitten.
Tämä on oma miekkanne. Käytätte sitä.
Samurain miekka on hänen sielunsa.
Mikään terä ei ole tarkoitukseen sopivampi kuin omanne.
Mikä teitä viivyttää?
Olkaa hyvä ja jatkakaa.
Iskekää... Iskekää!
Ei vielä. Vetäkää terä poikittain.
Mitä odotatte? Vetäkää terä oikealle.
Hän ei kai nähnyt muuta vaihtoehtoa kuin purra kielensä poikki.
En tiedä, onko se kekseliästä vai vastenmielistä.
Mutta miten hän aikoi tehdä seppukun bambumiekalla?
Mitä siis aiotte tehdä?
Tarkoitatteko tätä?
Se, mitä kerroin Motome Chijiiwan kohtalosta-
on täysin totta.
Tsugumo-dono, kuunnelkaa minua ja poistukaa vähin äänin.
Älkää olko huolissanne minusta.
Päin vastoin kuin tällä Chijiiwalla-
miekkani ei ole bambusta.
En aio purra kieltäni, vaan viiltää vatsani kunnolla.
No sitten.
Koska olette noin päättäväinen, suostun pyyntöönne.
Avustaja!
Tämä réonin, Hanshiro Tsugumo Hiroshimasta-
saa käyttää pihaamme seppukua varten.
Hänen vaatteensa eivät kelpaa. Hankkikaa jotain sopivampaa...
Ei. -Mitä tarkoitatte?
Teidän ei tarvitse vaivautua.
Varattoman réoninin viimeisiin hetkiin-
tuskin on näitä sopivampia vaatteita.
Arvostan ystävällistä ja huomaavaista kohteluanne.
Minä, Hanshiro Tsugumo, en olen sanattoman kiitollinen.
Sitten aloitan.
Muuten, karo, saanko kysyä, kuka avustajani on?
Määräsin tehtävään Ichiro Shinmenin.
Shinmen?
Haluaisitteko jonkun muun? -Kyllä.
Haluaisin Hikokuro Omodakan.
Hikokuron? -Hän on kuuluisa Ii-klaanissa.
Kuulin, että hän on käynyt Shindo-Munen-Ichiryu-koulun.
Ymmärrän. Hikokuro on erinomainen valinta.
Hikokuro!
Hän ei valitettavasti ole täällä tänään.
Hän ilmoitti olevansa sairas ja tarvitsevansa lepoa.
Ymmärrän. Harmillista.
Tsugumo-dono...
Kuten kuulitte, Omodaka ei ole täällä tänään.
Olkaa hyvä ja valitkaa joku muu.
Tämäpä pettymys.
Olisin halunnut, että Omodaka avustaisi.
Voinko pyytää häntä silti?
Hän sanoo olevansa sairas, mutta hän oli kunnossa eilen.
Ei se mitään vakavaa voi olla.
Avustaja!
Kiirehtikää Omodakan asunnolle.
Pyytäkää häntä tulemaan heti, jos hän ei ole liian sairas. Äkkiä!
Pyydän anteeksi aiheuttamaani hankaluutta.
Haluatteko odottaa täällä, vai tuletteko lukuhuoneeseen?
En, kotoisa kotinne saisi ehkä päättäväisyyteni horjumaan.
Haluan säilyttää haluni lähteä viimeiselle matkalle. Jään tänne.
Olette ihailtavan kurinalainen.
Voin vain ihailla.
Muuten, karo...
Voi olla tylsää meidän molempien odottaa vain hiljaa.
Voinko ajan kuluksi kertoa itsestäni?
Vai kerrotte te itsestänne?
Kyllä.
Nälkiintyneen réoninin tarinat eivät ehkä ole kovin jännittäviä-
mutta toisen kohtalo tänään voi olla oma kohtalo huomenna.
Ehkä vasallinnekin voivat oppia jotain-
merkityksettömästä valituksestani.
"... oma kohtalo huomenna."
Tästä voi tulla kiinnostavaa.
Kuunnelkaa ja oppikaa mieheltä, joka katsoo kuolemaa silmiin.
Kyse tuskin on merkityksettömästä valituksesta.
Olen varma, että opitte tästä jotain.
Karo...
Tarina, jonka kerroitte aiemmin...
Onko se varmasti tosi viimeistä yksityiskohtaa myöten?
Kyllä on.
Hiroshiman réonin, Motome Chijiiwa-
oli mies, jonka jollain tavalla tunnen.
Motome Chijiiwa...
...oli mies, jonka jollain tavalla tunnen.
Motome oli viisitoistavuotias poika.
Tyttäreni Miho oli vasta yhdentoista ja yhä viaton lapsi.
Siitä on nyt 11 vuotta.
Mutta kun suljen silmäni-
näen sen yhtä selvästi kuin se olisi ollut eilen.
Kerran vielä. -Meidän pitää lopettaa.
Me rakennamme linnan seiniä. Emme tarvitse jousia enää.
Maailmassa on rauha. Neljä merta tyynenä.
22. päivä on kulunut seitsemän vuotta Nuin kuoelmasta.
Tiesin, että se on pian, mutta en, että siitä on seitsemän vuotta.
Ajattelin järjestää vaatimattoman seremonian kodissani.
Älkää tuoko uhrilahjoja. -Selvä.
En vain tahdo uskoa, että aika on mennyt näin nopeasti.
Olen hämmästynyt siitä, että tuollainen soturi-
on kasvattanut Mihon ottamatta uutta vaimoa.
Jinnai! Paraskin puhuja.
Kun Yukisi kuoli, mietin, miten pärjäät.
Olet varis, joka ruokkii haukkaa, niin kuin sanotaan.
Varis? -Leskenä olit varis.
Mutta kasvatit lapsesi niin paljolla rakkaudella-
että hänestä yhtäkkiä kasvoi uljas haukka.
Mitä sinä puhut?
Kyllä hän toki on kasvanut-
mutta vielä tässä kestää ennen kuin hän lentää kuin haukka.
En olisi uskonut, että me osaamme muuta kuin sotia-
mutta osaamme me kasvattaa lapsiakin.
Jos elämä olisi jatkunut niin, kaikki olisi ollut hyvin.
Mutta ei jatkunut.
Loppujen lopuksi elämämme ovat hiekalle rakennettuja taloja.
Yksi kunnon tuulenpuuska voi tuhota kaiken.
Isäntäni talo Hiroshimassa tuotti 498 000 kokua riisiä.
Talo tuhoutui täysin.
Sen tiedätte kertomattakin.
Se johtui Tokugawan kohtuuttomasta arviosta-
Hiroshiman linnan korjauksista. Kesäkuussa 1619-
isäntäni Masanori Fukushima joutui pakoon Kawanakajimaan-
ja 12 000 vasallia jäi ilman toimeentuloa-
vaikka he eivät tehneet mitään väärin.
Jinnai!
HANSHIRO TSUGUMOLLE
Pitkän ystävyytemme vuoksi minun on kerrottava muutama asia.
Gonzaemon Masakatsu, joka johtaa linnan korjauksia-
riistää kohta itseltään hengen.
Lähden matkalle jo etukäteen.
Minun seurani riittää hänelle.
Sinun ei tarvitse seurata.
Mutta ainoa lapseni, Motome-
on kasvanut jo isoksi, vaikka hän on vasta viidentoista.
Ole hyvä ja huolehdi hänestä. Ohjaa häntä elämässä.
Miksi hänen piti kiirehtiä? Hän teki harakirin ennen minua.
Hanshiro, kiellän sinua seuraamasta.
Jos klaani voisi selvitä, olisin ehkä pyytänyt sitä-
mutta koska siltä on viety sen asema, sillä ei olisi merkitystä.
Jinnain seura riittää.
Älä ole hölmö, Hanshiro!
Jinnai tappoi itsensä, koska tiesi, että muuten sinä tekisit sen.
Hän kuoli teidän molempien vuoksi.
Se tarkoittaa, että sinun on jatkettava elämistä.
Jinnain ja itsesi vuoksi.
Ja kuka muuten huolehtisi hänen pojastaan, Motomesta.
Nyt minä menen Jinnain seuraksi.
Hanshiro, onko sinulla hänelle terveisiä?
Eikö sinulla ole mitään sanottavaa?
Sano Jinnaille tämä:
Mitä Motomeen tulee...
Minne Motome Chijiiwa meneekin-
minä, Hanshiro Tsugumo, vannon suojelevani häntä hengelläni.
Jatkakaa, Tsugumo-dono.
Saitteko vastauksen? -Kyllä. Hän on vakavasti sairas.
Mikä häntä vaivaa?
Perheen mukaan kovasta kuumeesta ja pahoista kivuista.
Jatkakaa. -Pyysin saada tavata hänet.
Hän lähetti terveiset, ettei hän halua näyttäytyä niin kipuisena.
Siispä jätin viestinne ja palasin tänne.
Sitten emme voikaan muuta.
Sää on ollut kuuma. Hän sai varmaan lämpöhalvauksen.
Tsugumo-dono, kuulitte, mitä hän sanoi.
Teidän on pyydettävä joku muu avustajaksenne.
Olen erittäin pettynyt, mutta vaihtoehtoja ei ole.
Siinä tapauksessa...
Haluaisin Hayato Yazakin.
Hayaton?
Eikö hänkin ole ollut poissa muutaman päivän?
Kyllä. Hän pyysi vapaata huonon olon vuoksi.
Tsugumo-dono...
Hayato Yazaki on valitettavasti myös poissa sairauden vuoksi.
Onko Yazaki myös sairas?
Kappas...
Minulla ei taaskaan ole vaihtoehtoa. Valitsen Umenosuke Kawaben.
Karo...
Ei kai ole mahdollista, että myös Kawabe voi huonosti?
Kas. Vaikuttaa siltä, että hänkään ei pääse.
Ketään heistä kolmesta ei saada tänne tänä päivänä.
Onpa outo yhteensattuma.
Varsin kummallinen.
Hän suunnittelee jotain. -Selvästi.
Hikokuro oli ensimmäinen, joka vaati-
että Motome Chijiiwa tekisi seppukun.
Yazaki huomasi, että terät ovat bambua-
ja vaati hänen käyttävän niitä. Kawabe oli samaa mieltä.
Pyysin, ettei hän käyttäisi niitä.
Mitä väliä sillä on nyt? -Totta.
Mitä teemme hänen kanssaan?
Hän ei varmaan aio vain tappaa itseään.
Hänellä on taka-ajatus.
Mikä se onkin, hän ei saa selvitä siitä.
Pakotamme hänet suorittamaan harakirin.
Jos hän kieltäytyy, käymme hänen kimppuunsa ja tapamme hänet.
Se, mikä näiden seinien sisällä tapahtuu...
...on yhtä salaista kuin se, mikä tapahtuu linnassa.
Minun merkistäni kaikki tietävät, mitä tehdä.
Mietin vain Hikokuroa ja kahta muuta.
Minun on lähetettävä joku selvittämään asioita.
Haluan sinun ottavan selvää, mitä tapahtuu.
Tsugumo-dono...
Kesäpäivät ovat pitkiä, mutta kello alkaa olla paljon.
Minun on pyydettävä, että aloitatte heti.
Mutta seppukuun tarvitaan avustaja.
Ymmärrän, mutta me olemme keskustelleet vanhimpien kesken.
Koska kaikki kolme ovat sairaita, emme voi toteuttaa toiveitanne.
Joudumme valitsemaan puolestanne.
Ichiro Shinmen! -Kyllä!
Toimitte Tsugumo-donon avustajana.
Suorittakaa velvollisuutenne huolellisesti.
Ei, odottakaa. -Mitä?
Olen ehdottanut kolmea nimenomaista avustajaa.
Haluan jonkun näistä kolmesta.
Kuuroko te olette?
He kaikki ovat sairaita. He eivät ole täällä tänään.
Olen selittänyt sen jo. Ettekö kuunnellut minua?
Siinä tapauksessa meillä ei ole vaihtoehtoja.
Seppukuni saa odottaa.
Nyt riittää, Hanshiro Tsugumo!
Kiristyksenne menee liian pitkälle.
On tarpeeksi paha, että tulette tänne haluten tehdä seppukun-
mutta nyt saivartelette myös avustajasta.
Ette aikonutkaan tehdä seppukua. Haluatte vain rahaa.
Karo!
Jos niin olisi, istuisinko rauhallisesti tällä matolla vain?
Miksi ette sitten aloita? -Olen valmis kuolemaan.
Mutta pelkkä vatsan viiltäminen ei takaa matkaa tuonpuoleiseen.
Jonkun pitää olla taitava ja katkaista kaulani hetkessä.
En tee seppukua rangaistuksena rikoksesta.
Totta kai minun pitää saada valita itse oma avustajani.
Olemme saapuneet pisteeseen...
...jossa jatkokeskustelu on turhaa.
Te olette huijari ja häpeäksi soturien luokalle.
Ette aikonut suorittaa harakiria.
Hävytön koira!
Seis!
Odottakaa!
Pyydän kaikilta paikalla olijoilta pientä hetkeä.
Odottakaa pieni hetki.
Voiko teillä muka olla lisää sanottavaa?
Kyllä vain, minulla on sanottavaa.
En ole kertonut tarinaani loppuun.
Minulla ei ole aikaa tarinoillenne.
Karo!
Jos pakotatte tähän-
taistelen kuolemaani saakka, vaikka olen kuinka alakynnessä.
Jotkut miehistänne haavoittuvat, vaikka he ovat viattomia.
Jotkut heistä kuolevat!
Eikö olisi parempi vain kuunnella minua?
Kun olen kertonut tarinan loppuun, viillän vatsani auki.
Ja jos en ansaitse seppukua, miehenne voivat hoidella minut.
Oli miten oli, haluan vain ensin, että kuuntelette minua.
Saanko sananne, että toimitte näiden ehtojen mukaisesti?
Siitä saatte sanani.
Ja samuraina te varmaan pidätte sananne.
Selvä, mutta lyhyesti.
En halua tuhlata aikaani merkityksettömiin mutinoihinne.
Palatkaa paikoillenne.
Missä olinkaan...
Aivan.
Isäntäni talo sortui ja Jinnai Chijiiwa kuoli.
Mutta ennen kuolemaansa hän pyysi minua huolehtimaan Motomesta.
Kun isäntäni talo sortui-
me lähdimme heti provinssista ja muutimme Edoon.
Edon kadut olivat täynnä réonineja Sekigaharan taistelun jälkeen.
Ennen muut klaanit olisivat ilomielin palkanneet réoninit-
joilla oli hyvä maine.
Mutta rauhan aikana kukaan ei tarvitse sotureita tai hevosia.
Ravinnon löytäminen oli työn ja tuskan takana.
Häpeän, kun mietin viimeistä 8-9 vuottani.
Mutta vaikeuksien keskellä-
tyttärestäni Mihosta oli tulossa nainen.
Pian olikin kevät, jona hän täytti 18.
Isä... -Niin?
Laitoin ruokasi valmiiksi, jos en ehdi takaisin ajoissa.
Suurimmatkin herkut ovat mauttomia, jos ne joutuu syömään yksin.
Jos et ole palannut, odotan sinua.
Käyn hakemassa maksun ja ostan kuivattua kalaa Yoshizakichosta.
Päivää. -Tervetuloa.
Kiirettä, kuten aina. Lähdettekö te? -Kyllä, Kyobashin tukkumyyjälle.
Mikawaya? Voikaa hyvin.
Harjoitus tekee mestarin. Teistä on tullut todella hyvä.
Anteeksi.
En haluaisi pyytää lykkäystä, mutta en ole ehtinyt saada rahaa.
Riisutte minut aseista puhumalla siitä ensin.
Aioin esittää valituksen tai pari-
mutta mitä voin tehdä, kun teette ensimmäisen siirron?
Mitä muuten sanotte asioista, joista puhuin vastikään?
Oletteko tehnyt päätöksen?
Kyllä olen.
Ilahduttavaa. Onpa yksi asia vähemmän murehdittavana.
Ei. Arvostan tarjoustanne mitä Mihoon tulee-
mutta olen päättänyt kieltäytyä.
Joshuyan perhe adoptoisi hänet ehkä puoleksi vuodeksi.
Kun adoptio olisi virallinen-
hänet lähetettäisiin Sakakibaran klaaniin jalkavaimoksi.
Sakakibaran mailta korjataan 110 000 kokua riisiä.
Ette ehkä halua hyötyä tästä, mutta se avaisi teille ovia.
Ymmärrän, mutta Seibei-dono...
Vaikka minulla menee huonosti, en anna tytärtäni jalkavaimoksi.
Hienoa, että kunnianne on tärkeä, mutta ettekö miettisi tytärtänne?
Mitä?
Hän on nuori ja kaunis, mutta hänellä ei ole yhtään kaunista kimonoa.
Häntä odottaa vain raataminen isänsä rinnalla.
Tsugumo-sama, ette voi taistella maailmaamme vastaan-
tai vastustaa yhteiskunnan kehitystä.
Se on hyvä tarjous Miholle ja niin myös teille.
Suoraan sanottuna, eikö ole Mihon kauneuden ansiota-
että saitte tämän tilaisuuden?
Kungfutse sanoi:
"Hän, joka ei tiedä kutsumustaan ei ole suuri johtaja."
"Hän, joka ei hallitse tapoja ei ole suuri johtaja."
"Jos ei kuuntele muiden sanoja, ei voi ymmärtää heidän ajatuksiaan."
Siinä kaikki tältä päivältä. -Kiitos, opettaja.
Katsuzo, lähdetäänkö varpusjahtiin?
Hei, setä.
Onpa hauska nähdä.
Saisiko olla? -Suuret kiitokset.
Olen niin kotonani täällä, että voin keittää vettä.
Tilanne on nyt se, Motome-
että tulin keskustelemaan hyvin tärkeästä asiasta.
Kuulostat muodolliselta. Mistä on kyse?
Päivät ja kuukaudet kuluvat nopeasti.
Miho on nyt kahdeksantoista.
Hän muistuttaa joka päivä enemmän äitiään.
Häntä ei uskoisi minun tyttärekseni. -Setä...
Jos hän tulisi minuun, hänestä ei olisi tullut niin kaunis.
Mitä yrität sanoa?
Niin, Motome...
Haluaisin, että otat Mihon vaimoksesi.
Tiedän, että tämä tuli nopeasti-
mutta mitä sanot? Mitä sanot, Motome?
Tiedät yhtä hyvin kuin minä, miten tienaan elantoni.
Opetan pienelle lapsiryhmälle kiinalaisia klassikoita-
ja elän kädestä suuhun.
Miten voisin ottaa vaimon? -Etkö pidä Mihosta?
Kysyn vain, mitä ajattelet hänestä.
En toivo, että nait Mikon-
vain siksi, että annoin lupauksen isällesi.
Vaikka olen moukkamainen ja tylsä-
ymmärrän silti tunteenne toisianne kohtaan.
Motomen vakuuttaminen oli vaikeampaa kuin luulin.
En tiennyt, että hänessä oli niin itsepäinen puoli.
Mutta tiesin, että hän rakasti Mihoa-
ja että Miho ei vastustaisi avioliittoa.
Kurki, joka elää tuhat vuotta Tanssii ja laulaa
Kilpikonna elää 10 000 vuotta
Se kantaa kolmea maailmaa Taivaan, Maan ja ihmisen
Hiekanjyvät rannalla
Lukemattomat ja sileät
Ikuisesti ne heijastavat
Aamun aurinkoa
Kahden vuoden päästä syntyi lapsi.
Poika, jonka nimeksi tuli Kingo.
Minä valitsin nimen, tietysti.
Hei, isä!
Mitä nyt? Nukkuuko hän taas?
Isä, olet aivan liian avokätinen.
Enkä. Laitat minulle ruokaa, vaikka olet jo naimisissa.
Lisäksi minun pitää vain elättää itseni.
Säästän enemmän kuin tuhlaan. Enkä saa mitään mukaani täältä.
Kappas. Heräsitkö sinä?
Mitä nyt, senkin ilkiö?
Soturin pojalla ei kuulu olla hymykuoppia.
Jopa Matsudaira-klaani?
Kyllä. Ymmärrän uusien vasallien alueiden hajottamisen-
mutta se on raskasta niille, jotka ovat olleet klaanille uskollisia.
En ymmärrä, miten shéogunaatti kohtelee sotaherroja.
Pian réoninien lukumäärä taas kasvaa.
Kuulitko sinä?
Yksi heistä halusi tehdä harakirin Sengoku-klaanin portilla.
Réonin nimeltä Shume Oi, joka Kurume-klaanin mies.
Se teki heihin sellaisen vaikutuksen, että he palkkasivat hänet.
Sitten oli kyllä muutakin. -Kuulin siitäkin.
Muut réoninit kuulivat asiasta ja alkoivat ilmaantua-
lääninherrojen portaille vaatien saada tehdä harakirin.
Päästäkseen heistä klaanit alkoivat antaa heille rahaa.
Ikävä kehityssuunta. -Niin on.
Vaikka tilanne olisi kuinka vaikea, se on häpeällinen teko.
Näinä vaikeina aikoina epätoivo ei auta.
Meistä ei saa tulla liian epätoivoisia työn etsimisessä.
Siinä olet aivan oikeassa.
Jos ei ole liian huolissaan työn löytämisestä-
voi vain istua tässä ilman velvollisuuksia ketään kohtaan.
Mitä nyt, pikkuinen? -Ruokin hänet.
Ei aina, kun hän itkee. Siitä oppii huonoille tavoille.
Kuulitko, Kingo? Katso tätä!
Onko hyvä?
Hupsista! Näin sitä mennään, Kingo.
Kandassa
Myojin-temppelin luona
Pidetään festivaali
Tänä iltana
Elämämme pyöri Kingon ympärillä-
ja me elimme onnellisina kolmestaan-
jatkuvan lämpimän naurun ympäröiminä.
Se oli suurempi onni-
kun olin koskaan alueellamme kokenut.
Mutta onni ei useinkaan kestä.
Eräänä päivänä Miho yski runsaasti verta.
Hän oli aina ollut heikko-
mutta kovan työn jatkuva rasitus...
...oli liikaa hänen heikolle keholleen.
Motome meni paniikkiin.
Se raukka.
50 rakennusmiestä Date-klaanille. Palkka on 40 monia!
Hetkinen, samurai!
Töitä ei riitä edes tavallisille ihmisille.
Jos he näkevät työläisen, jolla on kaksi miekkaa, olemme pulassa.
20 työläistä Hosowa-klaanille. Palkka 45 monia.
PANTTILAINAAMO
Motome-parka. Hän yritti kaikkea, mutta mistään ei tullut mitään.
Miho alkoi riutua pois.
Miksi kaikki epäonni tulee samaan aikaan?
Se on palanut ikuisesti mieleeni.
Olimme juuri ja juuri selvinneet edellisvuodesta-
ja keväällä luumupuut alkoivat kukkia.
Mikä hätänä?
Motome?
Miho?
Onko kyse Mihosta?
Kingosta. -Mitä? Kingosta?
Kuume.
Hän on kuin tulessa.
Miksi, Miho? Miksi odotit kunnes tilanne on näin paha?
Luulin, että hän on vain vilustunut.
Mitä lääkäri sanoi?
Kai olet käyttänyt häntä lääkärissä?
Etkö ole käynyt lääkärissä?
Miksi et?
Kingo...
Kingo, taistele!
Isoisäsi, niin kuin äitisi ja isäsi, on myynyt kaiken arvokkaan.
Emme voi auttaa sinua mitenkään.
En voi tehdä mitään, Kingo.
Mutta olet soturin poika.
Et voi antaa pienen sairauden voittaa.
Kingo... Älä luovuta.
Älä luovuta...
Isä...
Minulla on idea. -Mikä?
Minun on mentävä. Huolehdi sinä Kingosta.
Mitä aiot tehdä?
Etinen Kato-klaanin vasalli elättää itsensä rahanlainaajana.
Hänen korkonsa oli aina liian suuri, mutta en voi ajatella sitä nyt.
Olet oikeassa. Jos tunnet sellaisen miehen, mene äkkiä.
Kyllä. Menen heti. Palaan viimeistään illalla.
Kuten näet, Miho on heikkona. Ole kiltti ja huolehdi Kingosta.
Totta kai. Tiedän, mitä tehdä.
Mutta näet itsekin, kuinka hän voi.
Ratkaise asia pian ja tule kotiin heti, kun voit.
Kyllä, palaan ennen iltaa.
Minäpä menen.
Motome... Me laskemme sinun varaasi!
Ei, minä hoidan tuon.
Aika käy vähiin, Kingo.
Miksi hän viipyy näin kauan?
Tämä ei ole hyvä.
Mitä Motome oikein tekee?
Ei! Se, että sinä nouset ei paranna Kingon kuumetta.
Missä Motome oikein on?
Hän lupasi palata ennen iltaa.
Mitä hän oikein tekee?
Minä odotin.
Joka hetki tuntui ikuisuudelta.
Mutta Motome ei palannut. En nähnyt häntä enää ikinä.
"Minä palaan ennen iltaa. Huolehdi Kingosta."
Ne olivat hänen viimeiset sanansa ennen kuin hän lähti.
Se oli viimeinen kerta, kun näin Motome Chijiiwan.
Mutta sitten-
kahdeksan jälkeen samana iltana hän itse asiassa tuli kotiin.
Eikä hän ollut yksin.
Hänet kantoi sisään ryhmä Ii-klaanin vasalleja.
Erittäin kunnioittavasti.
Se oli Motome Chijiiwan pyyntö meiltä.
Liian moni ihminen käyttää portin edustaa-
joten tarjosimme linnanpihaamme.
Huolehdimme, että hänelle oli tarjolla kaikki tarvittava.
Edossa on sattunut sellaista, että réonin on tullut lääninherran luo-
uhaten tehdä harakirin.
Moni klaani ei tiedä, miten puuttua tähän häpeälliseen temppuun.
Mutta Motome Chijiiwa-
viilsi vatsansa auki kunnialliselle samuraille kuuluvalla arvolla.
Ja Ii-klaani vastasi sopivalla tavalla-
toteuttamalla hänen toiveensa.
Päin vastoin kuin häpeälliset réoninit ja pelkurit lääninherrat-
molemmat osapuolet ovat tässä toimineet esimerkillisesti-
mikä puhdistaa ilmaa ja saa muut puhumaan.
Kaikki meni siis parhain päin. Joten...
Odottakaa.
Meidän pitää esitellä terät. -Aivan.
Välttääksemme väärinymmärrykset esittelemme Chijiiwan miekat.
Näette, että kummatkin terät olivat bambua.
Bambua?
Miho?
Kuten näette, kumpikin on bambua.
Kukaan ei saa syyttää meitä terien vaihtamisesta.
Joten katsokaa kunnolla.
Onko selvä?
Motome siis lainasi miekkaa teiltä?
Ei lainannut.
Hän kuoli kunniakkaasti omasta terästään.
Tappoiko hän itsensä tuolla bambumiekalla?
Nimenomaan.
Koko taloutemme todisti sen, harakirin bambumiekalla.
Se ei ollut kaunis näky.
Olisi sopivampaa, että samurai veisi henkensä oikealla miekalla-
joka on soturin sielu.
No sitten. -Mennään.
Miho itki.
Hän itki...
...ja itki.
Motome!
Suo anteeksi.
En tiennyt!
Myit molemmat miekkasi.
Myit Mihon vuoksi molemmat miekkasi.
Mutta minä...
En ikinä ajatellut, että voisin luopua tästä.
Se ei tullut mieleenikään.
Tämä pirun esine merkitsi liikaa. Tarrauduin siihen kiinni.
Tähän pirun esineeseen!
Kuume jatkui. Kingo vaipui koomaan ja kuoli kahden päivän päästä.
Kolme päivää sen jälkeen-
ikään kuin perään olisi lähtenyt, myös Miho kuoli.
Niinpä Hanshiro Tsugumo huomasi olevansa yksin maailmassa-
menetettyään kaikki, joista oli koskaan välittänyt.
Tsugumo-dono...
Kerroitteko jo tarinanne loppuun?
Kyllä varmaankin.
Niin... Vielä yksi asia.
Pyydän kaikkia kuuntelemaan sanojani tarkkaan.
On yhdentekevää, miten köyhä tai nälkäinen soturi on.
Jos hän tulee toisen portille-
ja ilmoittaa haluavansa tehdä harakirin siellä-
se on anteeksiantamaton teko.
Mutta haluan myös sanoa-
että tapa, jolla Ii-klaani hoiti tilanteen-
jätti paljon toivomisen varaa.
Jos samurai pyytää lykkäystä häpeän uhallakin-
hänellä varmaan on hyvät syynsä.
Yksinkertaisesti syiden kysyminen-
olisi voinut paljastaa sen...
...mutta vaikka todistajia oli paljon-
kukaan ei kysynyt.
Hänen vaimonsa teki kuolemaa-
ja poika oli tulipalokuumeessa lääkärin tarpeessa.
Motome halusi varmaan selittää tilanteen minulle-
ja auttaa viimeisen kerran poikaansa-
palatakseen sitten Ii-klaanin luo.
Hanshiro Tsugumo!
Olen saanut tarpeekseni itsekkäistä syistänne.
Mitä?
Mitä tulee Motome Chijiiwaan-
syyt tänne tulemiseen olivat aivan takuulla monisyiset.
Mutta hän kertoi toiveestaan saada tehdä seppuku.
Lopputulos ei ehkä ollut aivan toivotunlainen-
mutta mitä kylvää, sitä niittää.
Hän ei voinut valittaa tai syyttää ketään muuta.
Hän päätti jättää kaiken ja viiltää vatsansa auki.
Kuoleman kohtaaminen epäröimättä on samuraiden tapa.
Mutta mitä hän teki? Pyysi lykkäystä kuin pelkuri.
Tulee mieleen, että hän oli ehkä järjiltään.
Totta se on. Motome oli menettänyt järkensä.
Mutta se oli vain hyvä asia. Kunnioitan häntä sen takia.
Hän oli samurai, mutta myös ihminen.
Hän ei voinut elää yksin ilmasta.
Niin epätoivoisessa tilanteessa vahvinkin meistä menettää järkensä.
Mutta hän yritti suojella perhettään, mistä ylistän häntä.
Häntä kutsutaan vielä bamburéoniniksi.
Samurait ja tavalliset kaupunkilaiset ilkkuvat hänen epäröinnilleen.
Antaa heidän nauraa.
Kukaan ei voi ymmärtää toisen sydämen syvyyttä.
Koska shéogunaatti on tuhonnut lääninherroja armottomasti-
moni réonin on joutunut helvettiin.
Se, joka ei ole ollut ruoatta ei voi ymmärtää heidän tuskaansa.
Kysyn teiltä, jotka halveksitte Motomea hänen pyyntönsä takia:
Jos olisitte samassa tilanteessa, olisitteko tehneet toisin?
Niin kutsuttu samurain kunnia on lopulta pelkkä julkisivu.
Onko se valituksenne aihe? -Valituksen?
Tulitteko kertomaan, että samurain kunnia on vain julkisivu?
Kyllä.
"Vaikka pyytäisin harakiria, he eivät varmaan pakota minua."
Tämä toiveajatus on heidän suuri virheensä.
Jos joku toivoo harakiria, sallimme sen. Varmistamme, että niin käy.
Se on Ii-klaanin periaate.
Meille samurain kunnia ei ole pelkkä julkisivu.
"Eli myöskään Hanshiro Tsugumo-
ei tullut tekemään harakiria."
"Hän on täällä katkerana siitä-
miten klaani kohteli hänen vävyään."
"Hän tuli ilmaisemaan tyytymättömyytensä."
Niinkö ajattelette?
Ei ole minun asiani arvioida sitä.
Vain te näette omaan sydämeenne.
Mutta samalla ette varmaan aio päästää minua elävänä täältä.
Sen päätöksen teen minä. Enkä ole selitysvelvollinen.
Karo!
Sanotaan, että epäilevä mieli luo omat demoninsa.
Oletteko kuullut sanonnan?
Kun sanon aikovani tehdä harakirin, tarkoitan sitä.
Mutta huolimatta kaikesta, mitä olen sanonut...
Jos ajatellaan, että jatkaisin elämääni.
Mitä odotettavaa minulla olisi?
Itse asiassa haluan tavata Motomen, Mihon ja Kingon-
toisella puolella. He odottavat minua jo.
Mutta en voi katsoa heitä silmiin-
jos tulen tyhjin käsin.
Sen varmaan ymmärrätte.
Ajattelin, että jopa Ii-klaanin jäsenet voisivat sanoa:
"Vai niin se oli?"
"Ehkä olimme liian innokkaita ja hätäilimme."
"Emme selvästikään käsitelleet asiaa parhaalla tavalla."
"Saatoimme tavallaan mennä liian pitkälle."
"Kumpikin osapuoli olisi varmaan voinut käyttäytyä paremmin."
Jos saisin mukaani edes yhden sen tyyppisen sanan-
se olisi lohduksi Motomelle.
Eikö se olisi paras lahja, jonka voisin viedä hänelle?
Niin minä ajattelin, mutta nyt ymmärrän olleeni väärässä.
Jos ajattelette niin, loppu on helppoa.
Maailmalla ei ole aikaa tunteellisiin satuihin.
Jos oikeasti ajattelette, että samurain kunnia on julkisivu-
ette kuitenkaan ikinä olisi vakuuttanut meitä.
Silloin tämä siis on ollut vain kärttyisän ukon turhaa nurinaa.
Mutta katuminen ei hyödytä mitään.
Pahoittelen pitkää kertomustani.
Jatkan nyt rituaalia.
Ei, odottakaa.
Ennen sitä-
minun pitää palauttaa muutama tähän taloon kuuluva esine.
Olen laittanut näihin nimet tunnistamisen helpottamista varten.
Tutkikaa ne tarkkaan.
Hayato Yazaki ja Umenosuke Kawabe.
Ymmärtääkseni klaanin kaksi parasta soturia-
joiden urheutta ja kunniaa arvostetaan.
Mutta karo ja hyvät herrat, älkää olko huolissanne.
Vein vain heidän hiussolmunsa, en heidän henkiään.
Hayato Yazakin tapauksessa kuusi päivää sitten.
Odottakaa!
Umenosuke Kawaben tapauksessa viisi päivää sitten, 8. toukokuuta.
Mutta Hikokuro Omodaka-
Shindo-Munen-Ichiryu-koulun miekkamestari-
oli vaikeampi tapaus.
Hän oli ehkä kuullut muista, joten hän saattoi olla varuillaan.
Rehellisesti sanottuna en tiennyt lainkaan-
miten hoitelisin Omodakan.
Voinko tulla sisälle?
Jos yritätte ottaa miekkanne, viillän teidät olasta lantioon.
Mutta pelkään-
että teräni osuu palkkiin.
Jos heittäydytte sivuun, tämä pilari on tiellä.
Kesti kaksi päivää löytää teidät. Pahoittelen viivästystä.
Pyydän teitä valmistautumaan.
Tämä ei ole sopiva paikka kaksintaisteluun.
Matka on pitkä, mutta pyydän teitä seuraamaan minua Gojiin-temppeliin.
Vuokraisännälle ei ole ongelma, jos ette palaakaan.
Eikä kukaan hae jäämistöänne, joten sielunne vaeltelee ikuisesti.
Ehdotan, että jätätte kirjeen.
Kirjoittakaa, että lähdette Gojin-temppeliin kaksintaisteluun-
Ii-klaanin Hikokuro Omodakan kanssa.
Oli viisasta hyödyntää tuulta, mutta miekka ei ainoastaan viillä.
Se voi myös pistää tai katkaista toisen terän.
Taistelua näkemätön miekkatekniikka on kuin uisi kuivalla maalla.
Toisaalta minäkään en ollut nähnyt taistelua-
sitten Osakan linnan piirityksen 16 vuotta sitten.
Olisi ollut vaikeaa napata hänen päänsä-
mutta hiussolmun ottaminen osoittautui vielä vaikeammaksi.
Hiussolmun irti viiltäminen on käytännössä sama asia-
kuin kaulan katkaisu.
Se on häpeä, jota ehkä edes kuolema ei hyvitä.
Mutta he esittävät sairasta ja odottavat, että hiukset kasvavat.
Karo!
Ii-klaani on ylpeä punaisesta haarniskastaan ja urheudestaan-
mutta täälläkin samurain kunnia on pelkkää julkisivu!
Senkin hullu! Tappakaa hänet!
Perääntykää!
Hanshiro Tsugumo on kuollut.
Entä tappiomme?
Miten moni miehistämme kuoli?
Masakatsu Sugita, Sobei Uemura, Ichiro Shinmen ja Uemon Yoshioka.
Neljä kuollutta. Kahdeksan pahasti haavoittunutta.
Réonin Geishusta, Hanshiro Tsugumo, teki seppukun.
Meidän miehemme kuolivat sairauteen.
Nälkiintynyt réonin ei voi tappaa Ii-klaanin vasalleja.
Hanshiro Tsugumo, Fukushima-klaanin entinen vasalli-
teki seppukun omien toiveidensa mukaisesti.
Miehemme kuolivat Tsugumoon liittymättömään sairauteen.
Emme saa antaa muiden kuolla sairauteen.
Haavoittuneet on saatava hoitoon heti.
Palasin juuri.
Hikokuro Omodaka...
Eilen hänen kodissaan...
Kawabe ja Yazaki väittävät olevansa sairaita, mutta oikeasti...
Hölmö!
Miksi et käskenyt heidän tehdä seppukua heti?
Palaa takaisin heti ja käske nyt.
Ota mukaan hyviä sotureita.
Jos he eivät tee sitä vapaaehtoisesti, pakotat heidät.
Virallisesti he eivät tietenkään tehneet seppukua.
He kuolivat sairauteen.
Imbesilli!
Olet kuitenkin kokenut mies. Tiedät, miten maailma toimii.
Etkö tiedä, mitä se tarkoittaa? -Menen nyt.
Hanshiro Tsugumo, Fukushima-klaanin entinen vasalli-
teki harakirin kuudelta illalla.
Hän oli käyttäytynyt oudosti.
Moni paikalla ollut sanoi hänen vaikuttaneen mielenvikaiselta.
Ja kun saman klaanin Motome Chijiiwa pyysi saada tehdä harakirin-
emme toimineet väärin.
Klaanimme vahva maine on levinnyt koko Edoon.
Ja myös tässä tapauksessa sana levisi.
Kahden päivän sisään kaikki kuulivat päättäväisyydestämme.
Kolmantena päivänä, muodollisessa tapaamisessa Edon linnassa-
roju Doi käytti tilaisuuden hyväkseen-
kehuakseen nuorta herra Bennosukea seuraavin sanoin:
"Aina valpas, myös rauhan aikaan."
"Jos Ii-klaani jatkaa elämistään tämän periaatteen mukaisesti-
se voi hyvin ja menestyy kauas tulevaisuuteen."
16. toukokuuta, 1630.
Suomennos: Jani Kyllönen BTI Studios