Text: Fox Mulder
Detta är en sann historia.
Även om rollfigurerna bara baserats på verkliga personer,
och tid och rum komprimerats,
beskrivs flykten just som den skedde i verkligheten.
In med er.
Snabba på.
Den här vägen.
Fortare.
Den här blir bra. Vilken tänker du ta?
Nej, det där är min.
Hur långt bort är de där träden, Danny?
Mer än 60 meter bort.
Jag skulle säga 90.
En lång väg att gräva.
Cavendish får undersöka det hela. Jag önskar Big X var här.
Willie, tror du X kom undan?
I så fall hade han hört av sig.
- Gestapo? - Antingen det eller så är han död.
- Överste Ramsey? - Ja.
Hauptfeldwebel Strachwitz. Kan ni följa med, tack?
- Jag ser efter era saker, sir. - Visst.
Gruppenkommandeur Ramsey.
God morgon, överste.
Kapten Posen, Von Lugers adjutant. Eftersom du är högsta brittiska officer
kommer du få medla mellan fångarna och översten här.
Han vill klargöra vissa...
jag tror ert ord är "policy"?
Ja.
Tack.
Gruppenkommandeur Ramsey.
Överste Von Luger. Varsågod och sitt.
Överste Ramsey, under de senaste fyra åren
har Riket tvingats använda enorma mängder tid,
energi, mankraft och utrustning
på att jaga förrymda krigsfångar.
Det är trevligt att känna sig eftertraktad, inte sant?
För oss är detta inget skämt. Från vårt läger kommer ingen rymma.
Det är varje officers plikt att försöka fly.
Om de inte kan fly, är det deras plikt att få fienden
att tillsätta ett enormt antal vakter
och deras plikt är därpå att trakassera fienden efter bästa förmåga.
Jag vet.
Männen under ert ansvar har varit de mest framgångsrika.
Den här mannen, Ashley-Pitt, till exempel.
Fasttagen på Nordsjön, flydde, återtagen, flydde, återtagen.
Archibald "Archie" Ives: Elva flyktförsök.
Försökte till och med hoppa ur lastbilen på väg hit.
Dickes, William.
Känd medarbetare i grävandet av elva flykttunnlar.
Flyglöjtnant Willinski: Fyra rymningsförsök.
MacDonald: Nio. Hendley, amerikanen: Fem.
Haynes: Fyra. Sedgwick: Sju. Listan är nästan oändlig.
En man har begått 17 flyktförsök.
Det är nära vanvett.
- Visst. - Det måste få ett slut.
Tror ni en officer glömmer sin plikt?
Nej.
Vi förväntar oss motsatsen och har därför fört er hit.
Det här är ett nytt läger.
Det har byggts för att hålla er och era män inne.
Organiserats för att införliva allt vi lärt gällande säkerhet.
Och då det gäller mig har du inte att göra med en vanlig fängelsevakt,
utan med en stabsofficer speciellt utvald för uppdraget
av Luftwaffes högsta befäl.
Vi har alltså lagt alla våra ruttna ägg i en och samma korg,
och vi tänker vakta korgen ordentligt.
Mycket klokt.
Ni kommer inte bli nekad bekvämligheter.
Idrott, bibliotek, samlingssal,
och trädgårdsarbete som ni kommer få verktyg för.
Vi litar på att de används för trädgårdsarbete.
Inrikta er energi på dessa ting.
Ge upp era fruktlösa rymningsförsök.
Och med intelligent samarbete
kan vi alla vänta ut kriget
så bekvämt som möjligt.
- Vad gör du här vid lastbilen? - Knycker verktyg.
- För verktygsstöld blir det frysen. - Jag skämtade ju bara.
- Du är amerikan. - Ja, och du är tysk.
Givetvis. Varför kom du till Tyskland?
- Varför kämpa för England, er fiende? - Fiende? Vad pratar du om?
- 1812 brände de ner Capitolium. - Det där är propaganda.
Det står i historieböckerna. Jag har läst det.
Försvinn nu. Om du knycker verktyg, blir det frysen.
Visst. Inga verktyg.
Virgil.
Såg du frysen?
Den är hur stor som helst!
- Jag tror de väntar sig en del kunder. - Jo.
De där två killarna från det gamla lägret, i nummer 14, jag hittar dem inte.
- Tror du goonerna lät dem vara kvar? - Jag antar det.
Vad hette de? Jackson och...
- Och Dexter. - Just det.
Jag ska se vem mer jag kan hitta. Vi ses.
Vilka är de där?
Ryska fångar. De hugger ved.
- Bor de här? - Nej, de skeppar ut dem.
Cigaretter.
Danny och jag funderar på en blitz. Kan ni underhålla goonerna ett tag?
Visst. Vad? Hela natten?
- Körövning? - Knytnävar?
- Visst. Knytnävar blir fint. - Ge honom rocken.
- Vad gör du med rocken? - Vad? Det är min!
Knuffas du?
Det där är min, din...
Sluta! Sluta med det här fåneriet!
Det är okej, vännen. Bara ett vänskapligt litet gräl.
- Inget mer bråk. - Okej.
- In i barackerna. - Ja, sir.
Du också.
Rör på er! In i barackerna!
Sätt fart!
Hilts. Verkar som det bara finns en till amerikan i hela lägret.
En kille vid namn Hendley i RAF:s örnskvadron.
Har du redan något på gång?
Ser du hur goonerna har organiserat tornen?
- Det finns en blind fläck i mitten. - En blind fläck?
Man kan stå vid taggtråden och inte bli sedd från tornen.
De skulle aldrig se mig, speciellt nattetid.
- Du är galen. - Det tror du? Vi ser efter med en gång.
Nästa bit blir knepigare.
- Ska du dit ut? - Inte när de ser på.
Jag tror jag tar en liten promenad.
- Pratar du ryska? - Bara en mening.
Får jag höra.
- Vad betyder det? - Jag älskar dig.
Vad i helvete hjälper det mig?
Jag vet inte. Jag skulle inte använda det själv.
Ut.
Ut!
Din vän, ja?
Och vem står på er sida, löjtnant Willinski?
Ut, Sedgwick.
Vänta.
- Ditt namn? - Ives.
Ives.
Ja. Archibald Ives. Skotte.
Fotot gör dig inte rättvisa.
Jag skulle vilja se en av er under liknande omständigheter.
Jag tänker inte ingripa nu.
Det är er första dag här, vi har haft mycket dumheter och slarv
på båda sidor.
Hallå där! Ut!
Skjut inte!
Din dåre! Att gå över tråden är rena döden!
- Vilken tråd? - Den här! Varningsmarkeringen!
Det är absolut förbjudet att gå över den. Det vet du.
Men min baseboll rullade dit bort. Hur ska jag få tag i min boll?
- Du måste be om lov först. - Okej.
- Jag ska hämta min boll. - Sluta! Tillbaka omedelbart!
- Okej. - Stanna där!
Ur vägen.
Vad gör du här vid taggtråden?
Jag sa just till Max att jag försökte få tag i min...
- Vad gjorde du vid taggtråden? - Jag sa ju till Max...
Jag försökte skära mig ut genom taggtråden, jag vill komma ut.
Talar ni tyska?
En avbitartång.
Jag har haft nöjet att lära känna en del brittiska officerare under det här kriget.
Och jag är stolt över att vi förstår varann sa väl.
Du är den första amerikanska officer jag mött. Hilts, eller hur?
Kapten Hilts, faktiskt.
- 17 flyktförsök. - 18, sir.
- Tunnelman, ingenjör. - Flygare.
Jag antar det är vad amerikanska armén kallar för en "hotshot pilot."
Tyvärr blev du ända nedskjuten.
Så vi är båda markbundna för resten av kriget.
Tala för dig själv, överste.
- Har du andra planer? - Jag har inte varit i Berlin än.
Jag planerar att se staden innan kriget är över.
Är alla amerikanska officerare så oförskämda?
Ungefär 99 procent.
Kanske du kan lära dig lite hyfs under tiden hos oss.
Tio dagar i isolation, Hilts.
- Kapten Hilts. - Tjugo dagar.
Visst.
Kommer du vara kvar här när jag kommer ut?
Frysen.
- Namn? - Ives.
Löjtnant Ives.
Frysen. Tjugo dagar.
- Frysen, Ives. - Med förtjusning.
- Hilts. - Ja?
Vad gjorde du i staterna? Spelade baseboll?
Jag gick i college.
- Hör du, Ives. - Ja?
- Hur många flyktförsök? - Fyra över, sju under.
- Tunnelman? - Visst, det är det jag är.
Hur lång är du?
En och sextiotvå. Varför?
Jag bara undrade.
Vad gjorde du i college? Idrottsstudier?
Jag läste till ingenjör. Och så satt jag på cykeln en del.
Cykel?
Motorcykel. Bankörning, enklare uppvisningar. Tjänade en slant.
- Till skolavgifterna. - Jag körde några lopp själv.
- I Skottland. - Cykel?
Nej, häst. Jockey.
Jockey.
Hilts?
Är du kvar?
Visst.
Har ni inte dem i staterna? Jockeyer?
Visst.
Gamla goda tider. Lördagskvällar i Musselburgh och Hamilton.
Fick kämpa för att komma loss från bönorna.
Bönor, du vet.
Tjejer.
Har ni inte dem heller i staterna?
Hilts?
Är du kvar?
Ives.
Vad?
Du vet den sortens lera och grus vi har här på basen?
Hur många meter tror du vi skulle ta oss igenom på åtta timmar?
Jag kunde ta mig igenom den här biten som en spetsig borr.
Men det är inte själva grävandet. Det är att säkra allt med plankor
och bli av med jorden - det är det som du behöver bry dig över.
Nej, det är det inte. Det behöver du inte bry dig över.
Hur ska du få ut jorden?
- Vad heter mullvad i Skottland? - Mullvad.
Ja.
Vad tror du?
De första tjugo minuterna var intressanta.
Jag tror vi klantat oss.
Som sergeanten sa, det är bara första dagen.
Eric.
Titta inte för noga. Goonerna kanske inte vet vem han är.
- Jag ska sprida ut det. - Jag berättar för den gamle.
Han är här.
Fången Bartlett står nu under din uppsyn.
Jag föreslår att han hålls
under strängaste säkerhetsbevakning, permanent.
Hör herr Kuhns förslag.
Vi har skäl att tro att han organiserat
ett flertal kriminella flyktförsök.
Major Bartlett har tillbringat tre månader hos er,
och Gestapo har inte mer än "skäl att tro"?
Om han blir ertappad igen blir det synd om honom.
Flygofficerare i fångenskap är Luftwaffes ansvar,
inte SS,
och inte Gestapos.
Just nu, ja, herr Oberst.
Därför är han, för tillfället, åter under er uppsyn.
Givetvis, om Luftwaffe inte klarar sagda uppdrag,
kommer fångarna hamna under vår tillsyn.
Vi beklagar att vi inte är så yrkesmässigt förstående.
Major Bartlett,
om ni flyr igen och blir ertappad kommer ni bli skjuten.
Herr Kuhn.
- Eric. - Hej, Roger.
- Så de har dumpat dig här också. - Hur är det?
Nytt.
Här. Vi ska skaffa dig en säng.
Tack.
Kom in.
- Hej, Roger. - Hej, sir.
- Jag ställer väskan i ditt rum. - Tack, Eric.
- Hur är det? - Så pass bra som man kan förvänta sig.
Vi tänkte ordna med välkomstkommitté, men det blir väl lite senare.
- Jag såg Willie och Willinski med Mac. - Många gamla vänner här.
- Hur länge har ni varit här, sir? - Jag kom idag.
Nytt läger, expertvakter, rena eliten.
Har du träffat kommendanten?
Ja.
Vad gjorde Gestapo och SS med dig?
De ville veta vem som hjälpte mig till gränsen.
Vem mer är här? Cavendish?
- Nimmo och Sorren? - Griffith, Haynes.
- Blythe? - Ja.
Nästan hela X-organisationen.
Nästan. De tömde alla de andra lägren och förde hit oss.
Som Von Luger sa: "Alla ruttna ägg i en och samma korg."
Det är metod i deras galenskap.
Och Tommy Bristol?
Nej, men det finns en amerikan - Hendley.
En snyltare och utpressartyp?
- Enligt MacDonald är han den bäste. - Bra.
Sista teet vi har innan nästa Röda korset-sändning.
Jag fick det här från Sedgwick.
Var Gestapo hårda mot dig?
Inte hårda alls om man jämför med vad jag kommer göra.
Personlig hämnd får vänta tills vi är färdiga här.
För många liv står på spel.
Mina personliga känslor spelar ingen roll här.
Du utnämnde mig till Big X och det är min plikt att trakassera,
förbrylla och förvirra fienden bäst jag kan.
- Sant. - Och det är vad jag tänker göra.
Jag kommer röra till i hela deras tredje rike
så att tusentals män som behövs vid fronten hamnar här för att vakta oss.
Hur?
Genom att få ut fler män från
det här perfekta lägret än som någonsin flytt förut.
Inte ett par eller ett dussin utan 200, 300. Sen sprida ut dem över Tyskland.
- Är det möjligt? - Männen som kan det är här.
Här finns varje utbrytarkung i hela Tyskland. Det sa du själv.
Har du tänkt på vad det kan komma att kosta?
Jag har tänkt på skammen i att underkasta sig
om vi ger upp och börjar krypa.
Det är väl ingenting ni röstar för, sir?
Jag måste påpeka en sak.
Hur otrevligt det här lägret än må vara,
så har högsta befäl satt oss under Luftwaffes bevakning,
inte under Gestapo och SS.
Du pratar om Luftwaffes högsta befäl,
sedan SS och Gestapo.
För mig är de en och samma. Vi slåss mot hela jävla högen.
Bara ett sätt att säga det här, sir.
De är den gemensamma fienden för alla som tror på frihet.
Om de inte trodde på Hitler, varför kastade de inte ut honom?
Jag grälar inte med dig.
Som högsta officer påpekar jag bara viktiga fakta.
När kallar du till möte, X?
Ikväll.
Mina herrar, ni hörde alla vår nya kommendants visa ord.
"Inrikta er energi på andra saker än flyktförsök
och vänta ut kriget så bekvämt som möjligt."
Det är precis vad vi tänkt göra.
Vi tänker inrikta vår energi på idrott och trädgårdsarbete,
deras så kallade kulturella utbud.
Vi tänker få goonerna att somna.
Och under tiden gräver vi.
En snabb titt på basen
visar att barack 104 och 5 är närmast skogen.
Den första tunneln utgår från 105,
öster ut, under frysen och taggtråden.
Men det är över 90 meter.
- Har du mätt det, Dennis? - Bara temporärt, sir.
- Jag får det till dryga 100 meter. - Säg till då du vet exakt.
Willie, den här gången gräver vi tio meter rakt ner innan vi planar ut.
Det kommer undanröja ljudspår och stickprovsrisk.
Visst, men du sa första tunneln?
Det gjorde jag. Vi kommer ha tre.
Vi kallar dem för Tom, Dick och Harry. Tom går rätt österut från 104.
Dick leder norrut från köket, och Harry parallellt med Tom från 105.
Om goonerna hittar en, flyttar vi till nästa.
Hur många män tror du att du får ut?
250.
Inga halvmesyrer den här gången. ID-papper åt alla.
Griff, vi behöver kläder till alla.
- 250? - Civila kläder.
Ja, men...
Okej.
Mac. Kartor, filtar, matransoner, kompasser för vandrare.
- Alla tågtidtabeller som finns. - Visst.
- Ledsen att jag är sen. - Det gör inget, Colin. Sitt ner.
Vi ska gräva en tunnel.
Fantastiskt.
Willie, du och Danny blir tunnelkungar. Danny, du har hand om fällor.
Sedgwick, tillverkare. Griff, som jag sa, skräddare.
Nimmo och Haynes, skenmanövreringar. Mac tar givetvis hand om övervakning.
Hendley. Vi har inte setts för.
- Snylteri? - Visst.
Dennis, kartor och lantmäteri.
Colin, du tar ditt vanliga jobb. Eric, hur blir du av med jorden?
De vanliga ställena. Jag hade inte räknat med tre tunnlar, men vi klarar det.
Vem ska stå för all säkerhet?
Det ska ni. Jag vill ha ett gäng lakejer som täcker basen
från början till slut för att kolla varenda goon.
Signalsystemet ska vara så perfekt att om en vessla närmar sig
någon av de baracker vi jobbar i ska vi kunna stänga ner det ljudlöst.
Jag tror inte vi behöver diskutera mera nu.
Jag kommer träffa var och en under rasttid, då reder vi ut detaljerna.
Något annat?
Jag tror inte det.
Hej.
Jag heter Blythe.
Hendley.
- Fåglar. - Jag brukade också jaga.
Inte för jakt. För att skada.
En fågelskådare?
Just det. Jag tittade på dem och ritade av dem.
Det finns väl fågelskådare i staterna också?
Ja, några stycken.
Te?
Jag har bara druckit te en gång, på sjukhus.
Var är din utrustning?
Det här är vad jag har. Resten blev konfiskerat sist de ertappade oss.
Goonerna uppskattade inte en del av mina mer personliga ägodelar.
Som den här.
- Du är snyltaren. - Just det.
Jag behöver en kamera.
- Vad för sorts kamera? - En bra en.
En 35mm med bländare f2.8 och centralslutare bör räcka.
Okej.
- Och film, så klart. - Så klart.
Hendley. Jag behöver en hacka. En stor tung en.
- Bara en? - Två skulle vara ännu bättre.
Tyvärr är det här teet tämligen ynkligt.
Jag har säkert använt de här attans tebladen minst tjugo gånger.
Egentligen bryr jag mig inte.
Te utan mjölk är så ociviliserat.
Visst.
Jag ska hämta ved.
Stäng igen!
- Jag sprechen inte engelska. - Stäng igen!
Fantastiskt.
Vad gör du här?
Jag analyserar flygfoton.
Tog en sväng för att se efter själv. Mitt eget dumma fel.
Planet klarade sig inte. Nedskjutet. Förfärligt.
- Men jag menar, vad gör du här? - Här?
Jag är förfalskare.
Förfalskarna tar över fritidsbaracken.
- Sedgwick? - Jag är i 110.
- Griffith. - Jag skulle vilja jobba i 109.
109? Visst.
Jag är i 107. Danny, Willie och laget ansvariga för fällor är i 104.
Jag vill ta en chans med tunnlarna och köra på utan att säkra.
Vi behöver virke till schakten och ingångskamrarna.
Hendley säger att det finns 36 tomma sängar.
Vi kan ta 15 och flytta runt män så goonerna inte saknar dem.
Resten får vi ta från väggarna.
- Tar Hendley hand om det här själv? - Inte än.
Han försöker få fram stål till en hacka som Danny behöver.
Hallå där! Vad i helvete händer?
Stäng av vattnet! Bort med händerna!
Bort!
Hallå! Vad i helvete står på?
Sluta med de här dumheterna!
Bort!
Stäng av vattnet!
Någonstans!
Vi måste hålla elden vid liv. Då kommer goonerna inte vilja flytta den.
- Bra. - Hendley, två kakelplattor är spruckna.
- Vi behöver nya. - Det finns några i 113:s tvättrum.
- De borde passa perfekt. - Bra.
Kommer bli knepigt.
Inte då man är organiserad nog.
- Vi är färdiga. - Stor nog?
Perfekt. Rakt igenom grundens mitt.
Lyckönskningar åt oss alla.
Varför 17?
Det är den 17:e tunneln som Danny har påbörjat.
Okej?
Bra.
Mycket bra.
Ut!
Ni är inte i er barack? Vad gör ni här?
Moppar vatten.
- Och du? - Duschar. Behöver tvätta mig.
Jag vaktar honom. Jag är livvakt.
Ta på er varma kläder. Ni måste kanske tillbringa natten utomhus.
Nej. Jag röstar nej. Vi har fått goonerna att somna, precis som du sa.
Men det räcker med ett litet trick för att vi ska hamna i skiten igen.
- Ives, sitt ner. - Hej, sir.
Major Bartlett, kapten Hilts.
Flyglöjtnant MacDonald.
Jag förstår att ni två planerar en blitz.
Var hörde ni det, sir?
MacDonald. Det är Macs jobb att veta allt.
Vi tänkte att vi åtminstone kunde diskutera det.
Varför? Det är bara ett tvåmansjobb.
Alla i lägret måste få klartecken för varje flyktförsök
hos major Bartlett.
Vi menar inte att vi kommer blanda oss i.
Vi undrar bara vad för sorts blitz ni hade tänkt er?
Vi smyger ut på natten till en plats vid taggtråden - en blind fläck.
Vi gräver nedåt och sprider jorden ovanpå så det inte blir en hög,
och sen rakt ut.
Ives är tunnelman, så han gräver framåt och skickar ut jorden bakåt.
Jag stoppar den bakom mig, sen borrar vi oss genom jorden som mullvadar.
I gryningen är vi under taggtråden, sen under öppen mark, in i skogen och väck.
När tänker ni försöka er på det här?
- När tänker ni försöka? - Inatt.
Det kanske inte är rätt tid för det inatt.
Jag har varit inlåst i nästan tre år nu,
taggtråden gör mig tamigfan galen.
Jag måste ut, så är det bara.
Det kommer fungera. Jag vet det.
Lycka till.
Tack.
- Hilts, hur kommer ni andas? - Vi har ett järnrör med krokar i.
Vi kommer sticka upp det och göra lufthål längs vägen.
Godnatt, sir.
Varför tänkte ingen på det förut?
Det är så dumt att det är genialt.
Men vi kommer få varje goon på oss.
Jag vet inte. Vi kanske är för smarta.
Om vi slutar med alla rymningsförsök,
kommer det övertyga goonerna om att vi bygger tunnlar.
Jag hoppas det fungerar. Gör det inte det kommer de hamna i frysen ett bra tag.
- Bra, va? - Förbannat vackert.
- Det här är jord från lägret. - Det här är från tunneln.
Var vi än lägger det kommer de se det på mils avstånd.
Kanske kan vi lägga det under barackerna. Där är jorden mörk.
Första stället vesslorna skulle kolla. Jag såg en som mätte där igår.
Vi kanske kan torka det så färgen blir likadan.
- Vi har femtio ton jord. - Jag tänkte bara högt.
Om du måste tänka, gör det för Guds skull smartare.
Var i helvete är Ashley-Pitt?
Vi kan inte förstöra jorden och vi kan inte äta den.
Vi måste kamouflera den.
Så pass smart kan jag tänka.
Fick ni aldrig lära er att passa tiden i flottan?
Vet du, jag tror jag har en lösning.
Vi måste bli av med jorden någonstans i lägret.
Givetvis.
Ursäkta mig?
Se,
man fyller de här påsarna med tunneljorden.
Med påsarna inuti byxorna,
går man ut i lägret
och drar i snörena som finns i fickorna.
Ut med nålarna.
- Bra gjort. - Sen trampar man bara ner det.
Gör man det rätt anar vesslorna inget.
Det är oanständigt så bra det är. Vad tror du?
- Vi provar det imorgon bitti. - Jag har redan provat. Det fungerar.
Vi gör så här.
- En present från Tom, sir. - Tack.
Vacker trädgård, sir.
Allmän skärpning.
Ser skarpt ut.
Sir.
Fortsätt, mina herrar. Bara en rutininspektion.
- Godmorgon, major. - Godmorgon, sir.
Jag är ledsen att jorden här inte är den bästa.
Vi klarar oss, sir.
Jag måste säga att jag är förvånad över aktivitetsnivån här, överste.
- Nöjd, givetvis, men ända förvånad. - Förvånad, överste?
Flygare är herrskap, inte bönder som gräver i jorden. Därför är jag förvånad.
Engelsmän tycker om trädgårdsarbete
Ja, men då det gäller blommor. Eller hur?
Man kan inte äta blommor, överste.
Bra svar.
Jag har en olustig känsla att han vet exakt vad vi sysslar med.
- Det kanske han gör. - Det tror du väl inte?
I så fall märker vi det snart nog.
- Godmorgon, Bob. - Andy.
Nu så. Nu ska vi se.
Kex, två paket.
Kaffe, två burkar.
Bovril, en burk.
Cigaretter, sex paket.
Jordgubbssylt, Sorrens. Svartvinbärssylt, Cavendish.
Och marmelad, min.
Danskt smör, Von Lugers. Jag befriade det från hans mässlager.
Holländsk choklad. Två askar.
Presentmat för hela organisationen.
Vad vi behöver är den nya sortens resetillstånd.
Förfalskarna vet inte hur det ser ut.
Jag ska se vad jag kan göra.
Sen alla andra ID-kort och personliga papper
och dokument du kan få tag i.
- Sätt dem i arbete. - Visst.
Lycka till.
Var i helvete är pumpen?
Tålamod är en dygd.
Jag vet det, men grävarna kan bara arbeta då fällan är öppen,
och det här sinkar oss.
- Är den färdig? - Givetvis.
- Varför är den inte inne? - Vi jobbar på luftkanalerna nu.
- När kommer de vara klara? - Om ett par dagar.
- Fungerar det? - Klart att det fungerar.
- Får vi tillräckligt med luft? - Så mycket som ni behöver.
Mac.
Fantastiskt.
Bli klar till imorgon kväll.
- Har du eld? - Ja.
Tack.
- Vackert, eller hur? - Ja.
Förlåt mig. Vill du ha en?
Jag röker den sedan, då jag inte är i tjänst. Tack.
Du har säkert en del rumskamrater.
- Vackert väder. - Jag tror det blir regn senare.
Nej.
Röd gryning, fiskarens varning.
Röd natt, fiskarens skatt.
Himlen var röd igår natt.
Jag har aldrig hört det förr.
Jag lärde mig det i scouterna.
- Gick du i scouterna? Det gjorde jag med. - Jaså?
- Ja. Jag tog 19 märken. - Jag tog 20.
Jag höll på med mitt 20:e då staten lade ner scoutrörelsen
och skickade mig till Hitlerjugend istället.
Werner, tror du att du kommer stanna i armén då kriget är slut?
Nej. Jag är ej vid god hälsa.
- Och mina tänder... - Dina tänder?
Jag kunde berätta historier för dig om mina tänder
som skulle få ditt hår att stå på ända.
Vår tandläkare här är slaktare.
Men berätta inte för någon att jag sagt det.
Att klaga är en soldats rättighet.
Kanske i din armé, men här?
Lite kritik och du hamnar vid ryska fronten.
Säger du det? Fruktansvärt.
Fruktansvärt.
Werner.
Kan vi inte gå in på mitt rum?
Jag borde nog inte det. Om Strachwitz ser mig...
Jag skulle just sätta på kaffe.
Riktigt kaffe.
Kaffe, kaffe, kaffe.
Var finns det?
Min farmor skickar alltid sånt här.
Visst. Här. Varsågod.
Von Lugers smör.
Visst. Behåll det.
Jag måste gå.
Det är okej. Behåll det. Vi är kompisar.
Med dig i frysen, hur kan vi vara det? Jag måste rapportera detta.
Nu förstår jag inte. Rapportera? Att du och jag hade en pratstund i mitt rum?
- Jag måste gå. - Här. Det är okej. Behåll det.
Jag skulle ända aldrig kunna äta upp det själv.
Jag är ledsen. Okej. Glöm det.
Det där var förstås lövsångarens kvitter.
Låt oss nu se på den här herrn - den maskerade törnskatan.
Lanius nubicus. Slaktarfågeln.
Törnskatan spetsar sina offer på törnbuskar.
Knappast en älskvärd typ. Se på färgsättningen.
Den är svart från topp till tå.
Svart stjärt, svart hjässa med vit bläs, och en vit linje över ögat.
Törnskatan lever i gles skogsterräng...
Hendley. Sitt ner. Ritmaterial finns på bordet.
Törnskatan bor i gles skogsterräng, olivlundar och trädgårdar.
Har du fastnat för fåglar?
Visst. Stanna ett tag. Du kanske lär dig någonting.
Jag har viktigare saker för mig än att rita fåglar.
Lätet är en monoton, skrapig klagosång.
Låt oss betrakta fågeln noga. En rund form...
Urlaubsschein. Tillåtelse att korsa fronten. Här är en till.
Vilken är kopian?
- Den där. - Just det.
Båda är kopior.
Vad som bromsar oss nu är den nya sortens resetillstånd.
- Vi vet inte alls hur de ser ut. - Här är ett.
Och ett militär-ID.
Och ett...
- Ausweis. - Ja.
- Tillåtelse att vistas inom Riket. - En biljett till Oden.
Vad som verkar vara vesslornas nästa veckoschema.
Tio av tio möjliga, gamle vän.
- Tack, sir. Ta vara på det där. - Var fick du tag i det?
Det är ett sorts lån.
För att få tag i tillräckligt med kläder
föreslår jag att vi arbetar med tjänsteuniformer.
Jag klarar dubbelknäppt, enkelknäppt,
och rätt så skarpa kavajkostymer.
Slag. Jag kan göra en hel del med dem.
Djupa på det här viset, eller höga på det här sättet.
Här är en som vi håller på med just nu.
Och knappar?
Se här. En som jag nyss fått färdig.
Och...
här är en jag färgat med blått bläck.
Bra gjort. Vad är det?
Goonerna skulle bli överlyckliga om de upptäckte det här.
Det är Sorrens avdelning. Jag har börjat jobba med annat.
Den här filten.
Speciellt ränderna. Fantastiskt.
- Rockar. - Ja.
Grabbarna jobbar med dem över hela lägret.
Stridskläderna tror jag är en aning för korta.
Jag ska be grabbarna försöka göra arbetskläder av dem.
Kuddvarstyg.
Jag har gjort två rätt så fina små västar.
- Stiliga. Färgade, så klart. - Givetvis.
Se på det här.
Filten här skrapar vi ner tills den är alldeles slät,
och färgar den sen med skokräm.
Manchestertyg som Hendley fixat. Jag önskar det fanns mera.
- Var i Guds namn fick du tag i de här? - Hendley.
- Var fick han tag i dem? - Jag frågade honom.
- Vad sa han? - "Fråga mig inte."
Jag ska visa dig några överrockar som jag jobbat på.
Godmorgon, Hilts.
Om du är här för att ta reda på om jag ska ut igen, så ska jag det.
- När? - 17 dagar. 7:e juli.
- Då månen är i nedan. - Just det.
Kommer lves med dig?
Om han har lust.
Vet du att Ives nästan är knäckt?
Ja.
- Bättre för honom att ta tunneln? - Säkrare.
Visst.
Det är möjligt att en man kan ta sig förbi taggtråden och sen gå fri,
men dig undanräknat så finns det också en hel del andra
här i lägret som försöker fly.
Det är jag på det klara med.
Jag känner på mig att något är på väg.
Det står precis bakom hörnet och är på väg rakt emot mig.
- Jag heter Roger. - Okej, Roger.
Du heter Virgil, eller hur?
Hilts. Hilts räcker.
Då så...
som jag sa, Hilts,
vi har kartor över Tyskland - översiktskartor.
Vi har all information vi behöver för att kunna fly från Tyskland.
Men vad vi inte har...
Är en idé om vad som finns 500 meter bortom de där träden.
Vi har försökt med varje goon i lägret. Ingenting.
Vi måste få reda på den närmsta byns exakta läge.
Vi behöver veta hur vi når landsvägarna.
Var polisstationerna finns, var det finns vägkontroller.
Och viktigast av allt, hur vi kommer härifrån
till järnvägsstationen.
Nej. Absolut inte. När jag kommer förbi taggtråden,
kommer jag inte rita några kartor åt er.
Jag kommer vara så långt bort att ni inte hör dem beskjuta mig med haubits.
- Förståeligt. - Helt och hållet.
Jag skulle gärna hjälpa till men...
Intressant idé.
- Hur många tar ni ut? - 250.
250?
Ja.
Du är galen. Du också.
250 killar som vandrar iväg längs vägen.
Några längs vägen, några med tåg och några genom skogen.
Förfalskade dokument, kläder,
kartor, kompasser, matransoner.
Ni kommer få varje goon i landet efter er.
Varenda en som kan plocka upp en grep kommer leta efter er.
De kommer ringa in er och fånga er innan ni ens hinner blinka.
Tack ända.
- Jag hjälper gärna till med tunneln. - Tack för det.
Ingen orsak.
Vänta ett tag. Ni menar inte att jag ska ta mig igenom taggtråden
för att reka allt jag ser, och om jag inte blir fasttagen
ska jag ge mig frivilligt och bli slängd i frysen
så att ni kan få informationen ni behöver?
Jo. Man måste fråga en del underliga frågor i mitt jobb.
- Vi ger dig en plats långt fram. - Inte ens min mor skulle få det.
- Det förstår jag. - Okej.
- Jag förstår helt och fullt. - Okej.
Tack, Hilts.
Schack.
Herr Hendley, jag...
Det är okej. Blythe är en kompis.
- Vad står på? - Min plånbok, mina papper, mitt ID-kort.
Borta. Jag tappade dem. Alltihop.
Han tappade sin plånbok.
Förstår du vad som skulle hända om Strachwitz kom på det?
- Ryska fronten. - Kära nån då.
Jag har letat överallt, överallt.
Jag måste tappat dem då jag var härinne.
- Nej. - Jo.
Jag sa ju att vi var kompisar. Vi hittar dem ska du se.
Tack, herr Hendley.
Werner.
Inte nu. Det kan verka en aning underligt
om vi två blev sedda här vid den här tiden.
Jag ska hitta dem. Om jag så måste vända upp och ner på rummet.
- Tack. - Ingen orsak.
- Werner. - Ja?
En liten tjänst, bara.
En kamera.
Vi vill ta en del bilder. Som minnen, du vet.
35mm med ett 2.8- Objektiv och centerslutare.
Centralslutare.
Werner, en centralslutare.
Säg till mig när du fått tag i den.
Han är en tokig, rörig typ, men jag gillar honom.
Schack matt.
När kommer vår pump vara klar, tro?
- Den blir färdig imorgon. - Du är väldigt försenad.
- Hur går det? - Inte bra.
- Inte bra? - Tre gånger idag.
Mår du bra?
Dra!
Du måste säkra hela tunneln. Alla hundra meter vi har.
Fyra gånger idag.
På det här viset kommer vi aldrig igenom. Vi måste ha mera virke.
Det är massor av virke. Kan du få tag i det?
Vi får tag i det. Vi måste.
Jag ber Hendley fixa det, och den nya killen som kom i morse.
Okej.
- Hur går det med takbjälkarna? - Vi tar ut en av fyra.
Fortsätt så.
Jävla sångeri. Har aldrig jobbat så här hårt i hela mitt liv.
Cavendish...
Det var inget.
En present från var kompis Werner.
Fantastiskt.
Helt enkelt fantastiskt.
Det här kommer passa väldigt bra.
De är Ashley-Pitts män.
Han bad om tillstånd att lägga en del av sin jord på vår vind.
Tom har nått fram till vedhögen där, sir.
- Harry har så klart inte nått lika långt. - Hur långt kvar till träden?
15 meter, sir.
- Månen går i nedan den 7:e... - 8:e och 9:e.
En dag tidigare i augusti.
Godmorgon.
På väg igen.
Varför köper han upp alla potatisar i lägret?
Jag har försökt ta reda på det men jag vet inte.
Hilts och Hendley låser in sig om nätterna.
Ibland är Goff där också. Andra nätter står han vakt utanför.
Vi stänger ner Dick och Harry. Täta igen dem.
Koncentrera er på Tom och försök nå träden.
Visst.
Helt om!
Framåt marsch!
- Vad står på? - De firar revolutionen.
4:e juli.
Vad i helvete står på?
Ni är inbjudna på gratis drinkar.
- En present från kolonisterna. - Ner med britterna.
- Helt rätt. - Och en liten drink för Tom.
Och för att komma hem.
Mottages.
- Leve rebellerna! - Ner med britterna!
Gentlemän, följ med.
Helt om!
Kompani, halt!
Uppställning här nere!
Kopp!
I en linje! Nu så.
Det förklarar vad som hände med potatisen.
Vi klarar att låta Tom vila en enda dag.
Antagligen bra för oss alla att slappna av en aning.
Bara fyra meter till, sir, och det märks i hela lägret.
- Det är skäl nog för en drink. - Lystring.
- Drick upp! - Vad är det här?
Hembränt. Amerikanskt hembränt.
Kommer få min mustasch att växa. Skål.
Fortsätt.
Hallå där, Eric. Spill inte.
- Varsågod. - Ner med britterna.
Okej, gamle vän. Fortsätt...
- Spill inte på kläderna. - Skål!
- Spill inte det där. - Innan morgonteet?
Fortsätt.
Spill inte på kläderna, sir.
Amerikanskt hembränt. Rök inte just efter ni druckit.
Rök inte. Rök inte då ni dricker.
Mjukar upp dig, gode vän.
Fortsätt. Fortsätt...
Ingen skatt utan statligt ombud.
Fortsätt, killar. Fortsätt...
Fortsätt, killar. Må väl.
En drink för Tom.
För Tom.
Under de tre år, sju månader och två veckor som jag suttit fast,
så är det här det mest otroliga jag druckit.
- Det är nedbrytande. - Jag tycker det smakar gott.
Med er tillåtelse, sir, så ivar jag på Rop.
Ropar jag på Ives.
Skål, Hendley!
Vet du vad det är?
Jag ska berätta vad det inte är.
Napoleonkonjak är det inte.
Hur känns det, sir?
Tja...
För kolonialism.
Oberoende.
Hur klarar ni er därborta utan oss? Går det bra, eller?
Vi verkar klara oss bra, sir.
Alltså, det här är...
Gott.
Tack, sir.
Danny! För...
Roger, gooner i 105.
- Vem? - Strachwitz.
Vi måste låtsas som ingenting. Om vi bryr oss vet de att baracken är viktig.
Skål för hemresa.
Kom igen nu. De har sökt igenom den hundratals gånger.
Hem!
Jag är glad att du kommer med oss i tunneln. Skål för Tom.
Ingen fara. Du kommer promenera på Argyle Street om några veckor.
Skål, Tom. Vet du, Sandy, jag håller på att vänja mig vid den tanken själv.
Och varför inte? Vi är nästan vid träden, grabben.
Vi är nästan vid träden.
Herr Hauptfeldwebel!
Gode Gud! De har hittat Tom.
Tunneln.
Succé.
Ives!
Sir, låt mig veta exakt vad för sorts information du behöver.
- Jag ska ut inatt. - Visst.
Öppna Harry.
Vi gräver. Dygnet runt.
- Frysen. - Visst.
Jag trodde inte de skulle haffa honom så snart.
Han blev inte haffad.
Välkommen hem.
Danny?
Mår du bra?
Ja.
Okej.
Okej. Hämta ett par spadar. Det är ingen fara.
Herregud, du har missat en hel örn.
Det är omöjligt.
Visst.
Fyra dagars arbete till ingen jävla nytta!
Förlåt mig.
Det är ingen fara.
Det börjar bli sent. Gå du och lägg dig. Jag packar ihop.
Okej.
Godnatt.
Jag kan för helvete inte se.
- Du talar mycket bra tyska. - Tack. Jag har arbetat hårt på...
Akta dig. Enklaste sättet att haffa en misstänkt. Fall inte för det tricket.
- Förlåt. - Okej. Men kom ihåg, alltid på tyska.
En, två, tre, fyra, fem.
Roger.
Nej, det är jag.
Vad säger du om rymmarutstyrseln?
Snygg.
Colin.
Vad tycker du om min?
Fantastisk.
Vart ska du? Du kommer bli skjuten.
- Vad är det med dig? - Jag ska ut, genom stängslet.
Vi ska ut genom tunneln. Vi är nästan färdiga.
Snälla, låt mig gå själv.
Jag kan inte gå in i tunneln längre.
Jag går över taggtråden.
Tänk efter. Vi ska ut, men inte över taggtråden.
Vi ska ut genom tunneln. Den är klar.
- Jag ska ut nu. - Nej.
Går du genom taggtråden tar du död på dig själv.
Gör det inte.
Willie...
Sen jag var grabb,
hatade jag... och var rädd för små rum,
garderober, grottor.
Du har grävt 17 tunnlar. Över 17 tunnlar.
Eftersom jag måste komma ut.
Jag döljer rädslan och jag gräver.
Men imorgon kväll i tunneln tillsammans med alla män,
är jag rädd att jag kanske tappar huvudet
och förstör rymningen för alla.
Därför går jag nu.
Jag kommer vara med dig i tunneln.
Jag ska se efter dig. Jag kommer vara hos dig hela tiden.
Okej.
- Godkväll. - Hallå.
Hur tycker du vi ser ut?
Så pass illa?
Först av allt vill jag säga att utan dig hade vi inte varit klara.
Det stämmer. Men jag hade mycket hjälp. Mycket god hjälp.
Vad står på?
Du får inte gå.
- Vad menar du? - Jag kan inte tillåta det.
Varför?
Du ser knappt din egen hand.
Du skulle bli tagen innan du kom tio meter.
Så löjligt.
Urlöjligt. Har aldrig hört något så fånigt i hela mitt liv.
Jag har perfekt syn.
Jag kan se nålen därnere.
- Räcker det för dig? - Vilken nål? Var?
Ser du tröskeln?
Så klart.
Lägg ner nålen därborta.
Okej.
Okej. Kom igen.
Sitt ner.
Sitt ner. Det var ett bra försök.
Jag avskyr att göra folk besvikna i sista minuten.
- Det är för riskfyllt för dig. - Bör inte Colin själv avgöra det?
- Nej. - Kom igen.
Vi vet alla vad som står på spel. I alla fall de flesta av oss.
Er idé med rymningen är en sorts ny front,
för att straffa tyskarna som finns bakom. Det är helt okej.
Men när vi kommer förbi taggtråden och de letar efter oss över hela Tyskland,
kommer just det uppdraget vara slutfört.
Därefter har vi en del egna idéer.
Hur vi ska komma hem, menar du?
- Tillbaka till familjen? - Just det.
Tror du inte att jag också har funderat på det?
Det är jag säker på att du har.
Jag vet att Colin har det.
Och det har jag också gjort.
Vi tror att vi klarar av det.
Inte Colin. Han riskerar hela operationen. Det måste vara mitt beslut.
Nåväl, låt oss prata om risker. Låt oss prata om dig.
Du är vår största risk. Du är märkt av Gestapo.
Ingen har sagt att du inte får lov att gå.
Det är sant.
Jag har tänkt på Gestapo.
Men om du frågar mig om hur långt en kommendant får lov att gå,
eller vågar gå,
eller om han får lov att spela Gud
sa kan jag inte svara dig.
Men jag kan berätta för dig
att en blind man är en onödig risk för sig själv och hela planen,
och måste därför uteslutas från operationen.
Colin är ingen blind man sa länge han är med mig - och han följer med mig.
Är det okej?
Visst. Utmärkt.
Då så. Jag ska se till att antalet ändras.
Godnatt, mina herrar.
Du vet att...
han har rätt.
Han har helt rätt.
Jag borde inte iväg alls.
Min syn har försämrats.
Jag tror det kallas progressiv myopi.
Jag kan se saker här. Eller i närheten.
Jag kan se nog för att arbeta, men...
du är alldeles suddig.
Jag vet.
Vi kommer klara det här utan problem.
Har du något te?
- Visst har jag det. - Då tycker jag vi tar lite te.
Fantastiskt.
Hej, Hilts.
Hej, Mac.
När?
Inatt. Vi trodde de aldrig skulle släppa ut dig.
Jag också. Nu sätter vi igång.
- Bartlett väntar på dig. - Jag kommer.
Vad är klockan?
Åtta minuter kvar.
Mår du okej?
Cavendish.
Griff, där nere.
Goff, där.
Smith, Foles, tredje till höger.
Blythe, Hendley, tredje till vänster.
Ljusen.
Precis i tid.
Se ner längs tunneln. Det är vackert.
Precis som Blackpool i högsäsong.
Har du någonsin varit i Blackpool?
Ja.
Nej.
Jag vet inte.
Det är dags.
Bartlett, MacDonald, Ashley-Pitt.
Allt klart, sir.
Vi är färdiga.
Roger.
Lycka till.
De kommer ner i schaktet nu, Danny.
Sen kommer de rätt upp i tunneln.
Willie...
Jag kan inte vänta. Jag måste ut.
Danny!
Vad är det? Vad står på? Kom hit!
Danny och jag går senare. Tar en annan plats.
Berätta vad det är och gör det fort.
Tunneln är lika mycket min som någon annans. Jag grävde och byggde den.
Jag begravdes flera gånger. Jag går när jag vill.
Släpp ut mig.
Ta ut honom.
Vad är det?
Vad händer?
Det är okej. Vi går senare.
Det är okej.
Vi kan ta en annan plats i kön. Det är okej.
Ner med dig.
Sitt ner. Känn första steget på stegen med din högra fot. Är du där?
Ner med dig.
Danny klarade det inte?
Willie tog upp honom. Hilts, jag...
- Kom ihåg att hålla huvudet lågt. - Visst.
Så där.
Bartlett.
Allt klart?
- Sex meter fattas. - Vad menar du?
Sex meter till skogen. Hålet finns mitt på öppen mark.
Vakten finns mellan oss och ljusen.
Hur kunde det ske?
Vad i helvete gör det för skillnad? Det har skett.
- Roger... - För fan. Jag försöker tänka.
Vi kan skjuta upp det.
Alla dokument är daterade idag. Det är nu eller aldrig.
En enda chans. Då vakten går till den andra sidan kan ni kanske ta er ut.
Jag kan ta mig till skogsbrynet och signalera när ni är utom fara.
Och tornen?
De håller uppsikt över lägret, inte över skogen.
Skicka bud. Sänd ner tio meter rep.
Sänd ner tio meter rep.
- Vad? - Tio meter rep.
- Vad ska de med det till? - Hur ska jag kunna veta det? Hämta rep.
- Vad är det? Har du hört? - Någon sorts trubbel, tror jag.
- Är de inte inne i tunneln än? - Jag tror inte det, sir.
Han är där.
Okej. Du först, Eric.
Jag stannar här tills vi är iväg.
- Vi ses på Piccadilly. - Scott's Bar.
Visst.
Tack ska du ha.
- Lycka till. - Jo.
Vi är iväg.
De är på väg genom tunneln nu. De är på väg ut.
När Warszawa föll, flydde du och kom till England eftersom du är flygare.
Du kom för att du ville flyga med oss och kämpa mot tyskarna.
Vi kan komma ut nu. Vi kan ta oss tillbaka till England.
Om du inte tar dig igenom tunneln,
kommer allt du arbetat för vara meningslöst.
- Blythe är på väg. - Visst.
In hit.
Sitt ner.
Du är färdig. Jag tar över.
- Vad har du häri? Ett piano? - Väldigt roligt.
- Det här kommer inte komma igenom. - Jag klarar det.
- Var det där Sedgwick med packning? - Vem annars?
Önskar han vore hemma med sina kängurur.
- Sex meter kvar. - Hur i helvete?
Hilts finns på andra sidan repet, i skogen.
Så fort du känner ett par ryck, så stick, men håll Colin lågt.
- Lycka till. - Tack.
Vad är det där?
- En flygräd. - Gode Gud! Nej!
De kommer stänga av strömmen. Vi förlorar ljuset i tunneln.
Kom igen, Colin. Vi kan sticka då de släcker ljusen.
Willie.
Det är en flygräd. Sökarljusen är avstängda. Kom igen!
Ut med dem.
- Det kommer rasa! - Danny.
Ingen fara, Danny. Det är bara ljuset.
Tänd lyktorna därnere.
Det är en flygräd, de har stängt av strömmen.
Ingen fara. Lyssna på mig.
Se.
Kom igen, gubbar. Rör på er. Vi kan få ut en hel hög i det här mörkret.
Vad i helvete står på?
- Åk du. - Nej. Danny.
Ut.
- Vad är det? - Danny.
- Är han fast där? - Han är okej.
Få ut honom fort.
Kom igen.
Kom igen, sätt fart.
Upp med dig.
Ge mig din väska.
Tillbaka på repet.
Du och jag måste ut nu annars hinner vi inte med något tåg.
Det rör på sig. Vi får skicka instruktioner från man till man.
- Visst. - Jag är direkt bakom dig.
Kom igen. Kom igen.
Skjut inte!
Sluta! Vi kommer tillbaka!
En jävla massa skottlossning däruppe.
Tror du de har skjutit dem så fort de kom ut?
Då skulle vi ha hört skotten tidigare.
Dra!
Vänta på mig.
Ut.
- Hur många sa han? - 76.
Lediga.
Hälften av grabbarna som missade sina tåg är fast här.
Ashley-Pitt, Roger, MacDonald, Nimmo.
En hel grupp.
- Vad gör vi nu? - Väntar på tåget.
Tallyho.
- Är polisen ombord? - Gestapo också. Vi hoppar.
Okej.
- Jag säger till. - Jag skulle föredra en ordentlig knuff.
- Mår du bra? - Jag mår fint.
Det där var ganska spännande.
- Det stannar inte. - Vi har klarat oss.
Schweiz.
Bartlett.
- Vart var du på väg? - Jag hade inte direkt bestämt mig.
Vad för information skulle du hämta upp på vägen?
Ingen alls.
Vad för sabotage-instruktioner fick du?
Vad har du gjort med dina papper?
- Papper? - Förfalskade papper och ID-kort.
Spela inte dum. Vad gjorde du med dem?
Jag flydde från ett fångläger.
Det hade du också gjort om du varit inlåst i tre år.
- Jag ville hem. - Jag tror inte du kommer se din fru igen.
Du måste ha fel man. Jag är inte ens gift.
Du har civilkläder på dig.
Du är en spion. Spioner blir skjutna.
Det här är min uniform. Jag fick sy om den då jag gick ner i vikt.
Jag färgade den med skokräm för att dölja oljefläckarna
jag fick då jag blev nedskjuten.
Och under åren tappade du dina insignier?
Just det.
- Hör nu... - Det är bra så, Cavendish.
Hej, grabbar.
- Hej, Haynes. - Hej, Cavendish.
Önskar jag kunde säga att jag var glad att se dig.
- Nyss upplockad? - I morse.
Det där övningsplanet kan jag flyga.
- Vakter? - Jo, det är ett problem.
När jag säger till, drar du medsols.
När motorn startar rör dig inte, för då får du munnen full av propeller.
Veva!
Schweiz nästa!
Alperna.
Fantastiskt.
Häröver, sen tjugo minuter till och vi har lyckats.
- Vad är det? Bensin? - Jag vet inte. Vi tappar höjd.
Åt det hållet! Jag kommer efter.
Hendley?
Colin!
Sluta! Skjut inte! Snälla!
Jag är ledsen att jag förstörde för oss.
Det gör inget.
Tack för att...
du fick ut mig.
Café Suzette.
Hallå?
Motståndsrörelsen.
Motståndsrörelsen?
Ni är engelsman?
Australiensare.
Ni kan tala engelska. Jag förstår.
Förbannat bra. Jag är brittisk officer.
Jag har just flytt från ett fångläger i Tyskland.
Jag försöker ta mig till Spanien. Förstår du mig?
Kan ni hjälpa mig?
- Jag vet någon som kan. - Förbannat bra.
Lycka till.
Tack.
Du är engelsman.
Herr Bartlett?
Ni talar bra tyska.
Jag hör din franska är likadan.
Upp med händerna!
Herr Bartlett.
Herr MacDonald.
Tillsammans igen.
Ni kommer önska att ni aldrig fått oss att jobba så hårt.
- Vad oroar du dig för? - Jag är bara lite överraskad.
Jag tänkte mig stanna länge eller resa väldigt kort.
Ja.
Jag måste dock medge att jag är aningen orolig.
Jag ber till Gud att jag inte huggit 70 gravstenar.
Nej.
Vi är alla över 21, och fria män.
Vi hade aldrig kommit så här långt utan din hjälp.
Och för vad det än är värt tyckte jag att du gjorde ett förbaskat bra jobb.
- Det tror jag vi alla tycker. - Ja.
Ni kan komma ut nu. Sträcka på benen i fem minuter.
Det kommer ta flera timmar innan ni når lägret.
Allt det här - organisationen, tunnlarna, Tom och Harry -
höll mig vid liv.
Och även om vi...
Jag har aldrig varit lyckligare.
Vet du, Mac...
Elva av era män kommer tillbaka idag.
Vilka?
Den informationen har jag inte.
En högre instans har bett mig meddela att
50 av era officerare blev skjutna under flykt.
Skjutna?
Deras personliga tillhörigheter kommer lämnas tillbaka.
Hur många sårades?
Här är namnen på de döda.
Hur många av de 50 sårades?
Inga.
De - den högre instansen -
ber mig bara meddela...
att femtio män...
Jag förstår.
Addison, John.
Alladale, Peter.
Bancroft, Edward.
Bartlett, Roger.
Cavendish, Dennis.
Eldridge, David.
Felton, William.
Fanshaw, Arthur.
Jag är er guide, señor.
Spanien?
- Trevligt att ni alla är i säkerhet. - Tack, sir.
- Hur många har förts tillbaka? - Ni är de första.
- Vet ni hur många som kom undan? - Inte än.
Vad hände med Blythe?
Han klarade sig inte, sir.
Roger hade rätt.
Tyvärr klarade sig inte Roger heller.
Jag har just läst listan. De sköt 50.
Gestapo mördade dem.
50?
MacDonald, Ashley-Pitt?
Ja.
Danny och Willie?
Nej, de står inte på listan.
- Haynes? - Ja.
Jag är ledsen.
Rogers plan var att hindra fienden bäst han kunde.
Förstöra maskineriet.
Enligt vad vi hört, tror jag det var precis vad han gjorde.
Tror ni det var värt priset?
Det beror på hur man ser det.
Ja, sir.
Ingen salutering. Han är inte längre i befäl.
Du klarade inte av jobbet.
- Du hade tur. - Tur? För att jag inte...
Hur många?
50.
Det verkar som du kommer se Berlin innan jag gör det.
Sir.
Hilts!
Denna film är tillägnad de femtio.
SLUT