MAREA EVADARE
Acest film a fost inspirat de fapte strict autentice.
Personajele sunt inspirate de oameni care au existat.
Locul și durata au fost adaptate.
Dar fiecare detaliu al evadării a fost respectat.
Înăuntru.
Mai repede.
Pe aici.
Mai repede.
Mda, ăsta-i bun. Pe care-l vrei?
- Eu... - Nu, ăla e al meu.
Mai cu viață!
Danny, la ce distanță crezi că sunt copacii ăia?
Peste 60 de metri.
Da, eu aș zice cam 90.
Cam mult de săpat.
Cavendish va merge în recunoaștere. Aș fi vrut să fie și Big Hicks cu noi.
Chiar crezi că a scăpat?
Dacă-ar fi scăpat, ne-ar fi anunțat el cumva.
- Gestapo-ul, crezi? - Sau e mort.
- Comandant de grupă Ramsey? - Da.
Sunt Hauptfeldwebel Strachwitz. Vreți să mă însoțiți, vă rog?
- O să am eu grijă de echipament, domnule. - Bine.
Comandant de grupă Ramsey.
Bună dimineața, căpitane de grupă.
Sunt Cpt. Posen, aghiotantul lui Von Luger. Tu vei fi legătura între prizonieri
și colonel, din moment ce tu ești cel mai mare ofițer britanic în grad
Ar vrea să te lămurească asupra unor aspecte legate de...
cuvântul e "strategie"?
Da.
Mulțumesc.
Comandant de grupă Ramsey.
Eu sunt Colonelul Von Luger. Te rog ia loc.
Căpitane, în ultimii patru ani
Reich-ul a fost nevoit să piardă o grămadă de timp,
resurse, echipament și oameni
căutând prizonierii de război, ofițerii britanici evadați.
Cel puțin, e plăcut să să te știi dorit , nu-i așa?
Pentru noi e ceva serios. Din acest lagăr nu vor mai fi evadări.
Colonele, e de datoria fiecărui ofițer să încerce să evadeze.
Dacă nu reușesc, atunci datoria lor e să facă inamicul
să folosească un număr excesiv de trupe pentru a fi păziți,
și prin jurământ, să-l hărțuiască, punându-i la încercare abilitățile.
Da, știu.
Cei din subordinea ta au reușit din plin.
De exemplu, omul ăsta, Ashley-Pitt.
Capturat în Marea Nordului, evadat, recapturat, evadat, recapturat.
Archibald "Archie" Ives: 11 tentative de evadare.
A încercat să sară chiar din camionul care l-a adus aici.
Dickes, William.
Se știe că a participat la săparea a 11 tunele de evadare.
Locotenent de aviație Willinski: patru evadări.
MacDonald: Nouă. Hendley, americanul: Cinci.
Haynes: Patru. Sedgwick: Șapte. Lista este aproape fără sfârșit.
O persoană de aici a avut 17 tentative de evadare
Asta e nebunie curată Căpitane.
- Cam așa ceva. - Trebuie să înceteze!
Colonele, te aștepți ca ofițerii să-și uite îndatoririle?
Nu.
Deoarece sperăm contrariul aducându-te aici.
Acesta e un lagăr nou.
E construit pentru a vă reține, pe tine și oamenii tăi.
E organizat în așa fel încât are cam toate măsurile de siguranță de care știm.
Vei avea de-a face cu mine, nu cu un deținut obișnuit,
un ofițer de rang înalt ales special pentru această sarcină
de către înaltul comandament al Luftwaffe.
Intenționăm să punem toate ouăle stricate într-un coș,
pe care intenționăm să-l păzim cu strășnicie.
Tare înțelept.
Nu veți fi privați de activitățile obișnuite.
Sporturi, o bibliotecă, o sală pentru recreere,
și scule pentru grădinărit.
Vrem să credem că pentru asta le veți folosi!
Dedicați-vă energiile acestor activități.
Renunțați la tentativele de evadare.
Și dacă vom coopera înțelept,
am putea sta departe de război
cât mai comfortabil cu putință.
- Ce cauți după camion? - Fur unelte.
- Pentru furtul uneltelor, la răcitor. - Glumeam.
- Ești american. - Da, și tu ești neamț.
Bineînțeles. De ce ai venit în Germania?
- De ce să lupți cu Anglia, inamicul tău? - Inamic? Despre ce vorbești?
- În 1812 v-au dat foc la capitală. - Asta e propagandă.
Am citit. E în cărțile de istorie.
Pleacă de aici acum. Dacă furi unelte te bag la răcitor.
Da, fără unelte.
Hei, Virgil.
Ai văzut răcitorul?
E imens, nu glumă!
- Sunt pregătiți de evenimente serioase. - Da.
Nu-i găsesc pe cei doi care erau cu noi în veciul lagăr, din baraca 14.
- Crezi că prostănacii i-au abandonat? - Așa bănuiesc.
Cum îi chema? Unul era Jackson...
- Și Dexter. - Dexter, așa e.
Mă duc să văd pe cine mai găsesc. Ne vedem mai târziu.
Hei, Danny, ăia cine sunt?
Prizonieri ruși. Ei taie copaci.
- Îi țin aici? - Nu, îi vor muta.
Willie, țigări.
Eu și Danny coacem ceva. Vrei să-i pui la curent pe prostănaci?
Sigur, omule, ce va fi? O ieșire în gașcă?
- Facem repetiții la cor? - Jucăm bobârnace, nu?
- Da. Merg și bobârnacele. - Dă-i vestonul.
- Ce faci cu vestonul meu amice? - Cum? E al meu!
Ma îmbrâncești?
E a mea, fiu de...
Terminați! Încetați cu prostia asta!
Nu-i nimic, amice, aveam o mică dispută amicală.
- Fără bătaie. Ajunge! - Bine.
- Înapoi în barăcile voastre. - Da, domnule.
Și tu!
Plecați! Intrați în barăcile voastre!
Haideți odată!
Hei, Hilts. Se pare că mai e un american în tot lagărul ăsta.
Un tip pe nume Hendley din escadronul RAF Șoimul.
Hei, deja puneți ceva la cale?
Vezi cum au amplasat prostănacii turnurile?
- În mijloc e un unghi mort. - Un unghi mort?
Un tip ar sta pe sârma aia fără să fie văzut de vreunul din turnuri.
Nici pe mine nu m-ar vedea, mai ales noaptea!
- Ești nebun. - Așa crezi? Ia hai să vedem, chiar acum.
Următorul pas e un pic mai complicat.
- Doar n-o să te duci acolo? - Atâta timp cât se uită ei, nu.
Cred că o să mă plimb puțin.
- Danny, știi rusă? - Numai o propoziție.
Lasă-mă pe mine, amice.
- Ce vrea să însemne? - Te iubesc.
Te iubesc? Cu ce naiba ne ajută asta?
Nu știu. N-aveam de gând s-o folosesc pentru mine.
Afară. Afară!
Prietenul tău, nu?
Și cine garantează pentru tine Locotenent Willinsky?
Ieși, Sedgwick.
Stați, stați!
- Numele? - Ives.
Ives.
Da, Ives. Archibald Ives. Scots.
Poza asta te urâțește.
Aș vrea să văd și eu una de-a ta făcută în condiții similare.
Nu voi lua măsuri impotriva ta acum.
E prima zi aici și a fost destulă prostie și nepăsare...
de ambele părți.
Hei! Afară!
Nu trage!
Prostule! Trecerea peste sârmă e moarte sigură!
- Ce sârmă? - Sârma asta! Sârma de atenționare!
E interzis să treci peste ea. Știi asta.
Dar mingea mea de baseball a ajuns aici. Cum astfel s-o iau?
- În primul rând ceri permisiunea. - Aha, bine.
- Îmi iau mingea. - Stai! Treci imediat înapoi!
- Bine. - Tu rămâi acolo!
Dați-vă la o parte. La o parte.
Ce căutai după sârmă?
Cum îi spuneam și lui Max, încercam să...
- Ce căutai după sârmă? - Păi, cum i-am spus lui Max...
Încercam să mă strecor printre sârmă pentru că voiam să ies.
Vorbești germana?
Clești pentru sârmă.
Am avut plăcerea să cunosc destui ofițeri englezi în acest război.
Eram măgulit de faptul că ne putem înțelege unii cu alții.
Ești primul ofițer american pe care-l întâlnesc, Hilts, nu-i așa?
Căpitan Hilts, de fapt.
- 17 tentative de evadare. - 18 domnule.
- Inginer, omul cu tunelul. - Aviator.
Presupun că ești ceea ce voi numiți în Armata Americană un "pilot teribilist".
Din păcate, ai fost doborât oricum.
Așa că amândoi suntem la sol pe durata războiului.
Vorbește în numele tău Colonele.
- Ai alte planuri? - Încă n-am văzut Berlinul.
Intenționez să-l vizitez înainte de terminarea războiului.
Toți ofițerii americani sunt așa prost crescuți?
Cam 99 de procente.
Stând cu noi poate vei avea șansa să înveți câte ceva.
10 zile la izolare, Hilts.
- Sunt Căpitanul Hilts. - 20 de zile.
Corect.
Vei mai fi aici când eu voi ieși?
La răcitor.
- Numele? - Ives.
Ofițer de aviație Ives.
Răcitor. 20 de zile.
- La răcitor, Ives. - Cu plăcere.
- Hilts. - Da?
Ce făceai în state? Ai jucat baseball?
Nu, eram la colegiu.
- Ia zi, Ives. - Ce?
- De câte ori ai încercat să fugi? - Patru pe deasupra, șapte pe jos.
- Omul tunel, ai? - Da, asta sunt.
Ce înălțime ai, Ives?
1, 65 metri. De ce?
Așa, de curiozitate.
Ce făceai în colegiu? Educație fizică?
Inginerie chimică. Am făcut și ciclism totuși.
Biciclete?
Motociclete. Pe piste, târguri. Făceam un ban pe ici, pe colo.
- Mi-am putut plăti taxa. - Și eu am făcut un pic de curse.
- În Scoția. - Biciclete?
Nu, curse de cai. Jocheu.
Jocheu...
Jocheu.
Hilts?
Ești aici?
Da, sunt aici.
Voi nu aveți jochei în state?
Ba da.
Erau alte vremuri. Nopțile de sâmbătă în orașe ca Musselburgh și Hamilton.
Nu făceai față păsărelelor.
Știți voi, păsărele.
Fete, omule, fete.
Voi n-aveți în state?
Hilts?
Mai ești acolo Hilts?
Ives.
Ce e?
Cunoști tipul ăsta de material din curte, format din argilă și pietriș?
Cât crezi că poți săpa în opt ore?
Aș trece prin mizeria asta precum un sfredel.
Dar știți că nu săpatul nu e problema. Pe mine mă îngrijorează stâlpii de lemn
și scosul pământului afară- asta trebuie să vă preocupe.
Ba nu, Ives. Nu asta trebuie să te îngrijoreze.
Și cum vei scoate pământul afară?
- Cum îi se spune unei cârtițe în Scoția? - Cârtiță.
Îhî.
Deci, ce credeți?
Interesante 20 de minute, trebuie să mărturisesc.
Eu zic că am reușit să ne facem de râs.
Și e doar prima zi, după cum a spus și sergentul.
Eric.
Nu-i lua în seamă. Prostovanii s-ar putea să nici nu-l cunoască.
- Eu dau sfoară-n țară. - Eu îi spun bătrânului.
A venit.
Colonel Von Luger, prizonierul Bartlett este transferat în custodia dumneavoastră.
Sugerez ca prizonierul să fie ținut
permanent sub cea mai strictă pază.
Reține sugestia lui Herr Kuhn.
Avem motive să credem că el este în spatele
numeroaselor tentative de evadare.
Comandantul de escadrilă Bartlett a fost trei luni în custodia ta,
și Gestapo-ul nu poate spune decât: "avem motive să credem"?
Dacă va intra iar pe mâinile noastre, nu va mai fi așa norocos.
Prizonierii ofițeri de aviație sunt responsabilitatea Luftwaffe,
nu a SS-ului,
și nici a Gestapo-ului.
În momentul de față, așa e, Herr Oberst.
De aceea vă este temporar tranferat vouă.
Bineînțeles, dacă Luftwaffe nu face situației,
prizonierii vor fi în totalitate responsabilitatea noastră.
Din păcate nu prea ne facem înțeleși pe plan profesional.
Comandor Bartlett,
dacă vei mai încerca să evadezi din nou, vei fi împușcat.
Herr Kuhn.
- Eric. - Salut Roger.
- Tot aici te-au băgat și pe tine? - Ăsta cum mai e?
Păi, e nou.
Uite. Hai să-ți găsim un pat.
Mulțumesc.
Intră.
- Salut Roger. - Să trăiți, domnule.
- Îți voi pune geanta în camera ta. - Mulțumesc, Eric.
- Cum te simți? - Nu se putea mai bine.
Băieții ar fi vrut să organizeze un comitet de întâmpinare, dar rămâne pe mai târziu.
- I-am văzut pe Willie, Willinski și pe Mac. - O mulțime de amici pe aici.
- De cât timp sunteți aici domnule? - Azi am sosit.
Lagărul e nou, paznici profesioniști, cei mai buni.
L-ai cunoscut pe comandant?
Da.
De ce te însoțeau cei de la SS și Gestapo?
Voiau să afle cine m-a ajutat la graniță.
Cine mai e pe aici? Cavendish?
- Nimmo and Sorren? - Griffith, Haynes.
- Blythe? - Da.
Aproape toată organizația X.
Aproape. Au ras toate celelate lagăre și ne-au băgat în ăsta.
Așa cum spune Von Luger: "Toate ouăle stricate într-un coș"
Metoda lor e nebunească.
Ce știți de Tommy Bristol?
Nimic, dar avem un american, Hendley.
E cumva băgăcios sau șantajist?
- MacDonald zice că e cel mai bun. - Bine.
Ultimul ceai pâna la următoarea vizită a Crucii Roșii.
L-am șterpelit de la Sedgwick.
Gestapo-ul ți-a făcut neplăceri?
Nu atât de multe pe câte intenționez să le fac eu lor.
Roger, răzbunările personale nu au ce căuta aici.
Sunt prea multe vieți în joc.
Sentimentele mele nu au nicio importanță.
M-ați desemnat BigX, și e de datoria mea să hărțuiesc,
să încurc și să zăpăcesc inamicul cum pot eu mai bine.
- Adevărat! - Asta intenționez să fac.
Așa de tare o să le zapăcesc acest al treilea lor Reich
încât vor pune mii de oameni să ne caute.
Cum?
Eliberând câți mai mulți oameni
din aceste lagăre perfecte, mai mulți decât au evadat până acum.
Nu, doi, trei sau o duzină, ci 200, 300. Împrăștiați prin toată Geramnia.
- Crezi că ar fi posibil? - Toți de aici vor s-o facă.
Prostănacii au băgat aici toți marii artiști în evadări din Germania. Tu ai spus-o.
Te-ai gândit cam care ar fi implicațiile?
Mă gândesc doar la umilință dacă vom ceda în liniște,
supunându-ne și târându-ne.
Doar nu mizați pe așa ceva, domnule, nu?
Trebuie să-ți subliniez un lucru, Roger.
Oricât de neplăcut ar fi lagărul ăsta,
înaltul comandament ne-a lăsat în mâinile Luftwaffe,
nu ale Gestapo-ului sau ale SS-ului.
Domnul, vorbiți de înaltul comandament al Luftwaffe,
de SS și Gestapo.
Nu e nicio diferență pentru mine. Luptăm destul de mult.
Problema se pune într-un singur fel, domnule.
Ei sunt dușmanii comuni ai tuturor celor care cred în libertate.
Dacă nu sunt de acord cu Hitler, de ce nu-l dau jos?
Nu te contrazic, Roger.
Ca ofițer superior, scot doar în evidență un fapt concret.
Când vei organiza adunarea, X?
În seara asta.
Domnilor, fără îndoială ați auzit de cuvin- tele de pomină ale noului nostru comandant.
"Canalizați-vă energia spre alte lucruri decât evadarea
și evitați războiul cât mai comfortabil cu putință"
Păi, exact asta vom face.
Ne vom devota energiile sporturilor și grădinăritului,
și tuturor activităților culturale, din punctul lor de vedere.
De fapt, îi vom adormi pe prostănaci.
Între timp, săpăm.
Acum, la o privire superficială asupra complexului
vedem că barăcile 104 și 5 sunt cele mai aproape de lemne.
Primul tunel pleacă de la 105,
înspre est, pe sub răcitor și pe sub sârmă.
Dar sunt cam 100 de metri, Roger.
- Ai fost în recunoaștere, Dennis? - A fost o tură scurtă, domnule.
- Am parcurs doar 102 metri. - Spune-mi când vei ști distanța exactă.
Willie, de data asta vom săpa întâi 10 metri în jos apoi pe orizontală.
Asta elimină orice posibilitate de a fi descoperiți din pricina zgomotelor.
Bine, Roger, ai spus cumva primul tunel?
Da. Vor fi trei.
Le vom numi Tom, Dick și Harry. Tom pleacă spre Est din 104.
Dick merge spre Nord din bucătărie, și Harry pleacă paralel cu Tom, din 105.
Dacă prostănacii găsesc unul, ne mutăm la următorul.
Câți oamenii plănuiești să scoți, Roger?
250.
Fără jumătăți de măsură de data asta. Acte de identitate pentru toți.
Și, Griff, avem nevoie de haine pentru echipă.
- 250? - Haine civile mai mult.
Da, dar...
Bine, Roger.
Mac. Hărți, pături, rații de mâncare, compasuri pentru antemergători.
- Orarele tuturor trenurilor. - Bine, Roger.
- Scuze pentru întârziere, Roger. - Nu-i nimic, Collin. Ia loc.
Vom săpa un tunel.
Minunat.
Tu Willie și Danny veți fi regii tunelului. Danny, te vei ocupa de trape.
Sedgwick, meșter. Griff, cum spuneam, croitor.
Nimmo și Haynes, diversioniști. Mac, bineînțeles, te ocupi de informații.
Hendley. Nu ne-am cunoscut.
- Scotocitor? - Exact.
Dennis, hărți și schițe topografice.
Colin, tu îți faci treaba ta ca de obicei. Eric, cum vei scăpa de pământul ăsta?
În locurile obișnuite. Nu mă așteptam la 3 tunele, dar ne vom descurca.
Roger, cine se va ocupa de securitate pentru asta?
Tu. Vreau un sistem de "guguștiuci" care să acopere tot acest lagăr
din față până în spate, supraveghind fiecare brută care vine și pleacă.
Vreau un sistem de semnale așa de perfect încât dacă vreunul se apropie la 15 metri
de oricare din barăcile în care lucrăm noi, să putem opri totul fără vreo urmă.
Nu cred că are rost să discutăm mai multe acum.
Mă voi întâlni cu fiecare dintre voi pe traseu și vom puncta detaliile.
Cam atât, nu-i așa Mac?
Cred că da, Roger.
Bună.
Numele meu e Blythe.
Hendley.
- Pentru păsări. - Și eu obișnuiam să vânez.
A, nu pentru vânătoare. Pentru supraveghere.
A, un observator de păsări?
Da, așa e. Le observ și le desenez.
Presupun că aveți observatori de păsări în State.
Da, avem câțiva.
Ceai?
Am băut ceai o singură dată, în spital.
Unde-ți sunt sculele?
Astea sunt. Restul mi-au fost confiscate la ultima percheziție.
Brutele nu au apreciat câteva din cele mai personale lucruri ale mele.
Cum ar fi...
- Tu ești ciorditorul. - Da.
Voi avea nevoie de o cameră foto.
- De care? - Una bună.
Una de 35mm f2. 8 cu un obturator perdea ar trebui să fie îndeajuns de bună.
Bine.
- Și film, bineînțeles. - Bineînțeles.
A, Hendley. Am nevoie de un șpiț. Unul mare, greu.
- Doar unul? - Mai bine două.
Ceaiul ăsta e groaznic.
Am refolosit frunzele astea nenorocite de vreo 20 de ori.
Nu că m-ar deranja într-atât.
Ceai fără lapte e atât de barbar.
Da.
Voi face rost de lemne.
Închideți! Închideți!
- Nu vorbesc engleza. - Închideți!
Admirabil.
Blythe, ce faci aici?
Mă ocup cu interpretarea fotografiilor aeriene de recunoaștere.
Am fost într-un zbor de plăcere să văd cu ochii mei. Propria mea greșeală prostească.
Avionul a fost nimerit. A fost doborât. Înspăimântător.
- Nu, vreau să spun, ce faci aici? - Aici?
Eu sunt falsificatorul.
Falsificatorii se instalează în baraca de recreere.
- Sedgwick? - Sunt în 110.
- Griffith. - Aș vrea să lucrez în 109, Roger.
109? Bine.
Eu voi lucra în 107. Deocamdată Danny, Willie și echipa lor vor fi în 104.
Vreau să risc și să continui tunelele fără piloni de sprijin.
Vom avea nevoie de scânduri pentru puțuri și de gurile de acces.
Hendley spune că sunt 36 de paturi goale.
Putem dezmembra 15 și muta oamenii astfel încât brutele să nu le simtă lipsa.
Restul îl vom obține din pereți.
- Hendley se ocupă de asta personal? - Nu încă.
Se ocupă de niște oțel pentru ceva la care lucrează Danny.
Hei! Ce dracu' se întâmplă aici?
Oprește apa! Ia mâinile de acolo!
Dă-te deoparte!
Hei! Ce dracu' se întâmplă acolo?
Încetează cu prostiile!
Dă-te deoparte!
Oprește apa!
Undeva!
În cuptor, păstrăm tot timpul focul aprins. Brutele nu vor avea chef să-l mute.
- Bun. - Hendley, 2 plăci sunt ciobite.
- Avem nevoie de altele noi. - Sunt câteva la spălătorie în 113.
- Ar trebui să se potrivească perfect. - Bun.
Va fi puțin cam complicat, Danny.
Nu și dacă ești organizat, Mac.
- Suntem gata. - Destul de mare?
E perfect. Exact prin centrul fundației.
Să avem baftă, Danny.
De ce 17?
Acesta e al 17-lea tunel pe care îl începe Danny.
Bine?
E bine.
E foarte bine.
Ieși afară! Ieși afară!
Nu ești în baraca ta? Ce faci aici?
Spăl pe jos.
- Și tu? - Duș. Trebuie să mă spăl.
Eu îl supraveghez. Sunt salvamar.
Pune pe tine haine groase. S-ar putea să stai afară toată noaptea.
Nu. Eu votez "Nu". Am adormit brutele exact cum ai spus.
Dar un simplu fleac ca ăsta și suntem în belea.
- Ives, vrei să stai jos? - Bună, dle.
Bună. Comandant de companie Bartlett, capitan Hilts.
Locotenent de Aviație MacDonald.
Am înțeles că voi doi vă gândiți s-o ștergeți.
Unde ați auzit asta... dle?
MacDonald. E treaba lui Mac să știe tot ce se întâmplă.
Ne-am gândit că poate am putea discuta.
De ce? E doar o treabă pentru doi oameni.
Toți cei din lagăr ar trebui să discute toate tentativele de evadare
cu comandantul de companie Bartlett.
Nu vrem neapărat să ne amestecăm.
Doar că... la ce fel de evadare fulgerătoare te-ai gândit?
Ne strecurăm noaptea lângă gardul de sârmă ghimpată, într-un loc cu unghi mort.
Apoi săpăm în adâncime, luăm pământul și îl împrăștiem ca să nu se facă o movilă,
și apoi direct afară.
Ives e expert în tunele, așa că el sapă în față și împinge pământul înapoi.
Eu îl împrăștii în spatele meu, apoi săpăm prin pământ ca și cârtițele.
Până la răsărit trecem pe sub gard, trecem câmpul deschis, în pădure și am dispărut.
Ei bine...
Când intenționați să încercați?
- Când intenționați să încercați? - La noapte.
Hilts, s-ar putea să nu fie momentul potrivit pentru așa ceva.
Dle. , sunt încarcerat de aproape 3 ani,
aproape de ajunge obsedat de sârma ghimpată.
Ori e o evadare rapidă, sau uită de asta.
Va funcționa. Știu că va funcționa.
Multă baftă.
Mulțumesc.
- Hilts... cum vei respira? - Avem o tijă metalică.
O împingem în sus și facem guri de aer pe măsură ce înaintăm.
Noapte bună, dle.
De ce nu s-a mai gândit nimeni la asta până acum?
E așa de stupid încât e fără îndoială excelent.
Dar va pune toate brutele din lagăr călare pe noi.
Nu știu. Poate că suntem prea precauți.
Dacă împiedicăm toate evadările,
Nu poate decât convinge brutele că săpăm un tunel.
Sper să meargă. Dacă nu, vor sta la carceră pentru o bună bucată de vreme.
- Bună, nu? - Danny, e de-a dreptul extraordinar.
- Ăsta e pământul din lagăr. - Ăsta e din tunel.
Oriunde l-am pune, se va observa de la o poștă.
Poate îl putem băga sub barăci. Pământul e negru acolo.
E primul loc în care vor căuta copoii. Am văzut unul ieri măsurând.
Poate îl putem aduce la aceeași culoare uscându-l.
- Sunt 50 de tone. - Gândeam cu voce tare.
Dacă e să gândești, pentru numele lui D-zeu, gândește limpede.
Unde dracu' e Ashley-Pitt?
Nu putem distruge pământul și nici să-l mâncăm.
Singurul posibilitate rămasă e de a-l camufla.
Asta-i tot ce-mi vine în minte.
Nu te-au învățat să fii prompt în Marina Regală?
N-o să-ți vină să crezi, dar cred că am soluția.
Problema e să scăpăm cumva de acest pământ din tunel în lagăr.
Păi, bineînțeles.
Îmi dai voie?
Deci...
umpli acești saci cu pământ din tunel.
Apoi, purtându-i în pantaloni,
te plimbi prin lagăr
unde tragi de aceste șireturi în buzunare.
Eliberezi afară pământul.
- Eric, e bun. - Trebuie să îl împrăștii cu picioarele.
Dacă nu ești vreun nătărău, copoii nu vor sesiza nimic.
E indecent de genial. Ce părere ai Roger?
- Vom încerca mâine. - Am făcut-o deja. Funcționează.
Mac, așa vom face.
- Un mic cadou de la Tom, dle. - Mulțumesc, Nimmo.
Frumoasă grădină aveți, dle.
Bine. Să fim vigilenți.
Asta arată vigilent.
Dle.
Vă rog, domnilor, continuați. E doar o inspecție de rutină.
- Bună dimineața comandante de companie. - Bună dimineața, dle.
Îmi pare rău că pământul aici nu e mai potrivit pentru scopul oamenilor tăi.
Ne vom descurca, dle.
Trebuie să spun că sunt uimit de amploarea luată de această activitate, căpitane.
- Mulțumit, desigur, dar surprins. - Surprins colonele?
Aviatorii sunt gentlemeni, nu țărani ca să lucreze pământul. Așa că sunt mirat.
Britanicii au o pasiune pentru grădinărit.
A, da, dar pentru flori. Nu-i așa?
Nu poți mânca flori, colonele.
Bine spus.
Am presentimentul nasol că el știe exact ceea ce facem.
- Poate că da. - Nu crezi cu adevărat asta, nu?
Dacă știe, vom afla destul de curând.
- 'Neața Bob. - Andy.
Așa deci. Să vedem.
Biscuiți, două pachete.
Cafea, două cutii.
Ceai din extract de vită, un borcan.
Țigări, șase pachete.
Gem de căpșuni, al lui Sorren. Gem de coacăze, Cavendish.
Și marmeladă, a mea.
Unt danez, al lui Von Luger. L-am sustras din proviziile lui de la popotă.
A, da. Și ciocolată daneză. Două batoane.
Cu asta am terminat bonusurile de mâncare pentru toată organizația.
Acum, primul lucru de care avem nevoie e noua formă de permis de călătorie.
Falsificatorii n-au nici o idee despre cum ar arăta.
Am să văd ce pot face.
Și, desigur, orice altfel de carți de identitate, acte personale,
documente pe care poți pune mâna.
- Oricum, pune-i la treabă, Bob. - Da.
Baftă.
Veniți voi toți cei credincioși
Bucuroși și triumfători
Veniți
Veniți la Bethlehem
Veniți și admirați-L
Născut rege al îngerilor
Haide-ți să-L venerăm
Louis, unde dracu' e pompa de aer?
Răbdarea e o virtute Roger.
Da, știu, dar săpătorii pot lucra doar când trapa deschisă,
și asta ne încetinește rău de tot.
- E gata? - Bineînțeles.
- De ce nu e înăuntru? - Lucrez la conductele de aer acum.
- Bine, când vor fi gata? - O zi sau două.
- Funcționează? - Bineînțeles.
- Ne va da suficient aer? - Atât cât veți avea nevoie.
Mac.
Excelent.
S-o bagi înăuntru până mâine noapte.
Iisuse Doamne.
- Ai un foc? - Da.
Merci.
- E frumos, nu-i așa? - Da.
A, scuze. Vrei una?
O voi fuma mai târziu când sunt liber. Mulțumesc.
Probabil ai câțiva colegi de cazarmă, nu?
- Frumoasă zi. - Da, dar cred că va ploua mai târziu.
Nu, nu.
Cerul roșu dimineața, avertizează pe marinari.
Cerul roșu noaptea, e bucuria marinarilor.
Noaptea trecută cerul a fost roșu.
N-am mai auzit de asta până acum.
Am învățat asta la cercetași.
- Ai fost cercetaș? La fel și eu. - Cu adevărat?
- Da. Am avut 19 insigne de merit. - Eu am avut 20.
Eram aproape de a 20-a când guvernul a abolit cercetașii
și m-au trimis la Tineretul Hitlerist în schimb.
Werner, crezi că vei rămâne în armată după război?
Nu. Am probleme de sănătate.
- Și dinții mei... - Dinții tăi?
Da. Aș putea să-ți povestec istorii despre dinții mei
care ți-ar ridica părul în cap.
Dentistul nostru aici e un măcelar.
Dar să nu spui nimănui că am zis asta.
E dreptul unui soldat de a se plânge.
Poate la voi în armată, dar aici?
O mică critică, și... pe frontul rusesc.
Chiar așa? Groaznic.
E groaznic.
Werner.
De ce nu mergem la mine în cameră?
Mai bine nu. Dacă m-ar vedea Strachwitz...
Nu vreau decât să fac o cafea.
Cafea adevărată.
Cafea, cafea, cafea.
Unde e?
Bunica mea mi le tot trimite.
O, da. Poftim. Ia una.
Da. Păstreaz-o.
Trebuie să plec.
E în regulă. Poți s-o păstrezi. Suntem prieteni.
Cu tine la carceră, vom fi prieteni? Trebuie să raportez asta.
Nu te înțeleg. Ce să raportezi? Că am stat de vorbă în camera mea?
- Trebuie să plec. - Poftim. E bine. Uite ce, ține-o.
Nu voi fi în stare să o mănânc toată. Am luat atât cât am putut mânca.
Îmi pare rău. Bine. Uită. Uită.
Și asta, sunt sigur că vă amintiți cu toții, e vocea păsării cântătoare Nelles.
Să ne întoarcem atenția către acest gentleman - sfrânciocul mascat.
Kanius nubicus. Pasărea măcelar.
Sfrânciocul își trage în țeapă adversarul în țepii arbuștilor spinoși.
Nu e un personaj prea adorabil, se vede. Să ne uităm puțin la colorit.
Negru uniform, de la cap la coadă pe spate.
Târtița neagră, creastă neagră cu un smoc obraznic alb și linii albe peste ochi.
Sfrânciocul trăiește în regiuni ușor împădurite...
Hendley. Stai jos. Găsiți instrumente pentru desenat pe masă.
Sfrânciocul trăiește în regiuni ușor împădurite, livezi de măslini și grădini.
Hendley, te-au captivat și păsările acum?
Da. Stai prin preajmă. Ai putea învăța ceva.
Am lucruri mai bune de făcut decât să desenez păsări.
Glasul e o succesiune monotonă de note supărătoare, scrâșnete.
Acum, să aruncăm o privire la această pasăre. Are o formă rotunjită...
Un "Urlaubsschlin". Permis de trecere a frontierei. Iată încă unul.
Care din ele e falsul?
- Acela. - Așa e.
Amândouă sunt.
Ce ne încurcă acum e noua formă a acestui permis de călătorie.
- Nu avem nici o idee despre cum arată. - Iată unul.
Și o carte de identitate militară.
Și un...
- Un "Auswlis". - Da.
- Permisie de a fi pe spațiul Reich-ului. - Un bilet către Oden.
Ceea ce par a fi sarcinile copoilor pentru săptămâna următoare.
Obții 10 din 10 pentru asta, bătrâne.
- Mulțumesc dle. Grijă mare cu astea. - De unde le ai?
Sunt împrumutate.
Pentru a obține echipamentul necesar, Roger,
Sugerez să lucrăm mai mult din uniforme de servici.
Le pot face cu două rânduri de nasturi, un singur rând de nasturi,
și mai degrabă costume elegante de salon.
Revere. Pot face o grămadă de lucruri cu astea.
Le pot face mai joase, așa, sau mai ridicate, ca asta.
Uite una la care lucrăm acum.
A, da. Și cu nasturii?
Uită-te la ăștia. Ai aici unul care-i gata, Roger.
Iar ăsta l-am vopsit cu o sticluță de vopsea albastră.
E destul de bine. Ce zici, Roger?
Prostănacii ar avea zi de instrucție dacă ar da peste lotul ăsta.
Ăsta-i departamentul lui Sorren. Am început să lucrez cu alte materiale.
Pătura asta.
Dungile în special. Minunat.
- Pardesie. - Da.
Le-am dat în lucru deja la toți din lagăr.
Uniformele astea- Mi-e teamă că sunt cam scurte.
I-am pus pe băieți să facă din astea un fel de salopete.
Păturile, bifate.
Acum, din astea am făcut niște veste simpatice.
- Da, tare sclivisite. Vopsite, normal. - Desigur.
Uită-te puțin la asta, Roger.
Frecăm materialul ăsta de pătură, îl netezim ca lumea,
apoi îl vopsim cu cremă de ghete.
Catifeaua e șparlită de Hendley. Mi-ar fi plăcut să avem mai multă.
- De unde Dumnezeului aveți astea? - Hendley.
- De unde le-a luat? - Eu l-am întrebat!
- Ce-a spus? - "Nu mă întreba".
Dă-mi voie să-ți arăt pardesiele la care am lucrăm acum.
Bună dimineața Hilts.
Dacă vrei să știi dacă voi evada din nou, să știi că o voi face.
- Când? - Peste 17 zile. Pe 7 Iulie.
- Lună nouă. - Corect.
Vine și Ives cu tine?
Dacă vrea, da.
Știi că Ives nu mai rezistă prea mult?
Da.
- Îi convine mai mult tunelul? - E mai sigur.
Așa e.
Un om ar putea trece dincolo de sârmă, și chiar scăpa,
dar de fapt pe lângă el mai sunt o grămadă
din lagăr care vor să evadeze.
Știu asta.
Simt ceva, o simt,
parcă mă pândește după colț, comandante.
- Mă numesc Roger. - Bine, Roger.
Pe tine te cheamă Virgil, așa e?
Hilts, îmi poți spune doar Hilts.
Păi, după cum spuneam, Hilts,
avem hărți ale Germaniei- hărți generale adică.
Avem destule informații pentru rutele de scăpare din toată Germania.
Dar nu cunoaștem...
Știm sigur ce e în spatele copacilor aceia la 450 de metri.
Nici un friț nu ne-a spus ce e mai departe.
Trebuie să știm poziția exactă a orașului.
Trebuie să cunoaștem locația exactă a drumurilor principale.
Unde sunt posturile de poliție, și unde ar amplasa eventuale baraje rutiere.
Și cel mai important e să știm cum ieșim de aici
pentru a ajunge la gară.
Nici nu mă gândesc. Când voi trece de sârmă,
n-o să vă mai desenez vouă hărți,
voi fi atât de departe că n-o să v-aud nici dacă veți da cu tunu' după mine.
- E de înțeles. - Absolut.
Vreau să spun că... vreau s-ajut, dar...
Interesant!
- Câți oameni? - 250.
250?
Aha.
Ești nebun de legat! Și tu la fel.
250 de inși mergând așa, pe drum, pur și simplu.
Păi, o parte pe șosea, alții cu trenul, iar alții pe drumurile lăturalnice.
Trebuiesc falsificate acte, trebuiesc haine,
hărți, busole, mâncare.
Veți pune pe jar toți nemții.
Oricine poate ține în mână o furcă, va fi pe urmele voastre.
Vă vor prinde așa repede că nici nu veți ști ce va lovit!
Da, bine, mulțumesc oricum.
- Să-mi spui dacă vă pot ajuta cu tunelul. - Drăguț din partea ta.
Oricând.
Ia stai așa. Doar nu vorbești serios când spui că dacă reușesc să scap,
să ajung afară și nu sunt prins,
să mă predau, să fiu aruncat la răcitor,
doar ca voi să faceți rost de informațiile de care aveți nevoie?
Ba da. Cineva trebuie să vină și cu propuneri ciudate la o așa acțiune.
- Vei fi primul care va ieși. - N-aș face asta nici pentru mama!
- Nu te condamn. - Păi, bine atunci.
- E de la sine înțeles. - Așa rămâne atunci.
Da, bine, mulțumesc Hilts.
Șah.
Herr Hendley, eu...
Blythe e un amic, nu vă faceți griji.
- Ce-ai pățit Werner? - Portmoneul, actele, legitimația...
Nu le mai găsesc, le-am pierdut. Pe toate.
Și-a pierdut portmoneul.
Îți dai seama ce se va întâmpla dacă află Strachwitz despre asta?
- Frontul rusesc... - Vai de mine!
Am căutat peste tot.
Pesemne le-am pierdut când am fost pe aici.
- Nu se poate. - Ba da.
Hei, ți-am spus că suntem amici. Le găsim noi!
Mulțumesc mult, Herr Hendley.
Werner.
Nu acum, voi fi pus într-o situație nasoală
dacă noi doi vom fi văzuți împreună la o oră ca asta.
Uite ce e, le voi căuta eu. Îți promit, chiar dacă voi distruge camera asta.
- Mulțumesc. - Stai liniștit.
- Werner. - Da?
Poți să-mi faci o favoare?
Un aparat foto.
Vrem să facem niște poze. Știi tu, amintiri.
Unul cu obiectiv de 35mm și diafragmă plană de 2, 8.
Diafragmă cu focalizare orizontală.
Așa arată.
Anunță-mă când îl vei avea.
E cam aiurit puștiul ăsta, Werner. Dar îmi place de el.
Șah-mat.
Cât de curând va fi gata pompa de aer?
- Mâine o vei avea. - Ați cam rămas în urmă!
- Cum merge Danny? - Nu prea bine.
- Nu prea bine? - Numai azi de trei ori...
Willie, ai pățit ceva?
Trageți!
Trebuie întărit tot tunelul ăsta nenorocit, Roger. Toți cei 100 de metri.
A patra oară azi.
În ritmul ăsta nu vom mai trece dincolo. Ne mai trebuie lemne.
Cam multă lemnărie, Roger. Poți face rost?
Vom face. Trebuie!
Hendley și cu tipul cel nou se vor ocupa de asta.
Bine, Willie.
În prima zi de Crăciun, iubita mi-a trimis
o potârniche într-un păr.
A doua zi de Crăciun, iubita mi-a trimis
Două turturele și-o potârniche într-un păr.
În a patra zi de Crăciun, iubita mi-a trimis
patru pițigoi, trei găini franțuze,
două turturele și-o potârniche într-un păr.
În ziua a cincea după Crăciun, iubita mi-a trimis
cinci inele aurite.
- Cum merge cu bârnele alea? - Câte una din patru.
Continuați așa.
Cinci inele aurite,
patru pițigoi, trei găini franțuze,
două turturele și-o potârniche într-un păr.
În ziua a șapte după Crăciun iubita mi-a trimis
șapte lebede legănate, șase gâște ouătoare,
cinci inele aurite,
patru pițigoi, trei găini franțuze,
două turturele și-o potârniche într-un păr.
Cinci inele aurite, patru pițigoi...
Fir-ar să fie de cântat! N-am muncit în viața mea așa mult. Salut, Hilts.
Ia zi, Cavendish...
Trei găini franțuze, două turturele,
și-o potârniche într-un păr...
Mai cu viață!
Las-o moartă.
Uite un cadou de la amicul nostru werner.
Splendid!
Pur și simplu splendid!
Merge la fix.
Echipa Ashley-Pitt.
Cer aprobarea să scape de țărână în podul nostru.
Tom tocmai a trecut de grămade de lemne, domnule.
- Harry, în schimb, n-a ajuns așa departe. - Cât mai e până la copaci?
Cam 15 metri zicem noi.
- Luna nouă e pe 7... - Pe 8 și 9.
Mai devreme cu o zi în august.
Neața.
Iar îl apucă.
De ce cumpără toți cartofii din lagăr?
Am încercat să aflu dar n-am reușit să găsesc răspunsul.
Hilts și Hendley se închid în baracă seară de seară.
Câteodată e și Goff cu ei. Uneori stă la pândă afară.
Mac, îi închidem pe "Dick" și "Harry". Îi vom astupa.
Ne concentrăm asupra lui "Tom" ca să-l ducem până la copaci.
Sigur, Roger.
Măiculiță!
Fiu!
Alinierea!
Înainte, marș!
- Ce se petrece? - Sărbătoresc Revoluția.
E 4 iulie.
Și ce-i cu asta?
Domnilor, băutură gratis!
- Un cadou neînsemnat de la coloniști. - Jos englezii!
- Și ai dreptate. - Un mic toast pentru "Tom".
Și s-ajungem acasă!
De acord, e bine așa.
- Rebelii să trăiască! - Jos englezii!
Urmați-mă, domnilor.
Alinierea!
Comapnie, stai!
În regulă, faceți rândul de aici!
Luați fiecare câte o cană!
Aliniați-vă! Așa.
Asta explică ce-au pățit cartofii.
Nu-i bai dacă nu ne ocupăm de "Tom" o zi, Roger.
Ne-ar prinde bine și puțină relaxare, cred.
Mai sunt vreo 4 metri de săpat, domnule, și parcă se simte în tot lagărul.
- Atunci asta merită un toast. - Bine spus!
- Până la fund! - Ce e chestia asta, Hilts?
Rachiu de contrabandă. American.
Îmi face mustața să crească. Hai noroc!
Nu vă opriți.
Salut, Eric. Să nu vărsați pe jos.
- Uite-așa. - Jos englezii.
În regulă, lup bătrân. Vezi să...
- Să nu vărsați pe haine. - Noroc!
- N-o risipiți. - Înainte de ceaiul tău matinal?
Continuați.
Să nu vărsați pe haine, domnule.
Rachiu american. Să nu fumați imediat după ce-l beți.
Fără țigări. Fără țigări când beți.
Să ne facem pulbere, amice.
Continuați. Conti...
Nimeni nu ne poate acuza pentru asta.
Nu vă opriți băieți, nu vă...
Continuați, gașcă. Simțiți-vă bine.
Păi, să bem pentru "Tom".
Pentru "Tom".
De trei ani, șapte luni și două săptămâni de când sunt prizonier,
e cea mai tare băutură pe care am băut-o!
- Te pune-n cap. - Păi, e bunicică.
Păi, cu permisiunea Dvs. , domnule, cred că nu prea mai avem marfă.
Anunță-l pe Ives.
Hai noroc, Hendley!
Știi ce-i asta?
Îți spun eu ce nu e.
Nu e coniac "Napoleon".
Vă place, domnule?
Păi, e...
Pentru colonii.
Și independență.
Cum te descurci fără noi acolo? Totul merge bine?
Da, ne înțelegem bine, dromnu... domnule.
Da, păi, e...
Marfă de calitate, Hilts.
Mulțumesc domnule.
Danny! În cinstea...
Roger, friți la 105.
- Cine? - Strachwitz.
Să nu-i băgăm în seamă. Dacă le dăm atenție, vor știi că e ceva cu baraca.
S-ajungem acasă!
Haide Danny. Au căutat de sute de ori.
Acasă!
Oricum, mă bucur că ai participat la săparea tunelului cu noi. Pentru "Tom".
Eh, las-o moartă. Vă veți plimba pe Strada Argyle peste câteva săptămâni.
Pentru "Tom". Știi Sandy, la concluzia asta am ajuns și eu.
Și pe bună dreptate! Sunteți aproape de copaci, băiete.
Suntem aproape e copaci, nu?
Herr Hauptfeldwebel!
Dumnezeule! L-au găsit pe "Tom".
Tunelul.
Am avut noroc.
Ives!
Domnule, lăsați-mă să aflu despre ce e vorba mai exact.
- Eu ies în seara asta. - Bine.
Deschide Herry.
Săpăm non-stop.
- Răcitorul. - Bine.
Păi nici nu credeam că-l vor prinde așa curând.
Nu l-au prins.
Bine ai venit acasă Hilts.
Danny?
Ai pățit ceva, Danny?
Nu.
În regulă.
E în regulă Aduceți niște lopeți. N-am nimic.
Pentru Dumnezeu, ești un dezastru.
E imposibil.
Da.
Am muncit patru zile la nenorocitul ăla de canal!
Îmi pare rău, Collin.
Nu-i nimic, Smithy.
Se face târziu. Treceți la culcare. Strâng eu pe aici.
Bine.
- Noapte bună, Collin - Noapte bună, Smithy.
Nu văd nimic.
- Te descurci cu germana. - Merci, Mac. M-am străduit să...
Ai grijă. E calea cea mai ușoară de a fi prins. Să nu cazi în capcana asta.
- Iartă-mă, Mac. - Bine, dar ține minte, numai în germană.
Unu, doi, trei, patreu, cinci.
Roger.
Nu, sunt eu.
Ce părere ai de costumul ăsta?
Drăguț.
Colin.
Al meu cum ți se pare?
Arată splendid.
Unde pleci? Vei fi împușcat.
- Ce-i cu tine? - Voi trece dincolo de gard.
Danny, noi ieșim prin tunel. Nu mai avem mult.
Te rog, Willie, lasă-mă-n pace.
Eu nu mai intru în tunelul ăla.
Așa că voi trece prin sârmă.
Danny, mai gândește-te. Evadăm dar nu peste sârmă.
Plecăm prin tunel, e gata.
- Eu plec acum. - Ba nu.
Danny, dacă ajungi la sârmă, vei fi ucis.
Nu face asta.
Willie...
De mic copil
m-am temut de camerele mici,
dulapuri, spații închise.
Danny, dar ai săpat 17 tuneluri. Mai mult de 17 tuneluri...
Pentru că trebuie să ies.
Îmi ascund teama și sap.
Dar mâine seară, cu atâția oameni în tunel,
îmi e teamă să nu cedez
și să stric totul pentru toți.
Așa că ies acum.
Danny, mai bine prin tunel.
Eu te voi ajuta. Voi fi alături de tine până la capăt.
Bine.
- Bună seara. - Salut, Roger.
Și, cum ne stă?
E chiar așa de rău?
Vreau să spun, înainte de toate, că n-am fi terminat la timp fără tine Colin.
Stați liniștiți. Am fost ajutat. Destule ajutoare, și de nădejde.
Ce s-a-ntâmplat, Roger?
Tu nu poți pleca.
- Ce vrei să spui? - Nu te las eu.
De ce?
Pentru că nu mai vezi.
Nici n-ai apuca să faci 10 metri.
E ridicol.
E ridicol. N-am mai auzit așa absurditate toată viața mea.
Văd perfect. Văd perfect!
Văd... acul acela acolo.
- Ești mulțumit? - Ce ac? Unde?
Colin, vezi tocul ușii?
Bineînțeles.
Pune acul acolo, bine?
În regulă.
Bine. Vino.
Haide. Ia loc.
Stai jos. Bună încercare.
Nu-mi plac amânările de ultim moment, dar tocmai am aflat.
- E prea riscant pentru tine. - Nu crezi că decizia trebuie s-o ia Colin?
- Nu. - Haide, Roger.
Cu toții știm care-i miza. Sau cel puțin unii dintre noi.
Scopul evadării e deschiderea unui alt front,
spre a duce germanii în spatele liniilor. Bine, fie.
Misiunea e îndeplinită atunci când vom fi dincolo de sârmă, noi prin toată Germania,
și ei pe urmele noastre.
Și apoi, fiecare va fi pe cont propriu.
Adică să mergem acasă?
- Adică la ai tăi? - Exact.
Tu crezi că eu nu m-am gândit la asta?
Sunt sigur că te-ai gândit.
Și Colin s-a gândit.
Și eu de asemenea, Roger.
Credem că vom reuși cu toții.
Nu și Colin, ar fi un risc îngrozitor pentru operațiune. Decizia mea e finală.
Hai să vorbim de riscuri. Să vorbim despre tine.
Tu ești cel mai periculos. Gestapo-ul te urmărește.
N-a zis nimeni că nu poți pleca.
E adevărat.
M-am gândit și la Gestapo.
Dar dacă mă-ntrebi până unde-ar avea voie un ofițer comandant să meargă,
sau ar îndrăzni,
ori să i se permită să facă pe Dumnezeu,
nu-ți pot răspunde.
Ce pot să-ți spun e că
un orb e un risc inutil pentru el însuși ca și pentru întreg planul,
de aceea trebuie exclus din operațiune.
Colin nu e orb atâta timp cât e cu mine, și va merge cu mine.
Ești de acord Colin?
O, da! Foarte.
Foarte bine. Voi reface ordinea în care veți pleca.
Noapte bună domnilor.
De fapt...
are deplină dreptate.
Are dreptate deplină.
Nu ar trebui să merg.
Vederea mea e din ce în ce mai slabă în ultima vreme.
Cred că am miopie progesivă.
Văd lucrurile numai de aproape.
Pot munci, dar...
totul e încețoșat.
Știu.
Ei, ce dracu. Ne vom descurca noi.
Ai ceva ceai, Colin?
- Da, bineînțeles. - Hai să bem câte unul.
Minunat.
Salut, Hilts.
Bună, Mac.
Când?
În seara asta, Credeam că nu-ți mai dau drumul.
Și eu la fel. La treabă.
- Bartlett te așteaptă. - Voi fi acolo.
Cât mai e?
Mai sunt opt minute, Danny.
Ești bine?
Cavendish.
Griff, jos acolo.
Goff, acolo.
Smith, Foles, al treilea la dreapta.
Blythe, Hendley, al treilea la stânga.
Uite și luminile.
Exact la țanc Danny.
Privește tunelul, Danny. E grozav.
Seamănă cu Blackpool, în plin sezon.
Ai fost vreodată acolo, Danny?
Da.
Nu.
Nu știu.
Roger, e momentul.
Bartlett, MacDonald, Ashley-Pitt.
E liber, domnule.
Suntem gata, Roger.
Roger.
Mult noroc.
Acum coboară prin puț, Danny.
Și apoi continuă prin tunel.
Willie... -
Nu pot aștepta. Trebuie să ies.
Danny! Danny! Danny! Danny!
Ce este, Danny? Ce ai pățit? Danny! Vino aici!
Roger? Eu cu Danny venim mai târziu. Schimbăm locurile.
Danny, spune-mi ce ai, și repede!
Tunelul ăsta îmi aparține și mie în egală măsură. L-am săpat. L-am construit.
Am fost îngropt de atâtea ori. Ies când vreau.
Lasă-mă să ies. Lasă-mă să ies.
Scoate-l afară, Willie. Scoate-l afară.
Danny, ce e?
Danny, ce se-ntâmplă?
Nu-i nimic, Sedgwick. Nu-i nimic. Plecăm mai târziu.
Danny, e în regulă. Totul e bine.
Vom sta din nou la rând. Nu-i nimic.
Bine, Colin. Jos cu tine.
Așează-te. Cu piciorul drept, calcă pe prima treaptă a scării. Ai priceput?
Și jos cu tine.
Danny a cedat, ai?
L-a urcat Willie. Hilts, eu...
- Ține minte, capul jos. - Bine.
Corect.
Bartlett.
E în regulă?
- Cu grijă. Tunelul e mai scurt cu 6 metri. - Cum adică?
Cu 6 metri până în pădure. Ieșim în câmp deschis.
Gardienii sunt între noi și lumini.
Cum s-a-ntâmplat?
Ce dracu diferență mai are? S-a întâmplat.
- Roger... - La dracu, Mac! Încerc să gândesc!
Am putea amâna evadarea.
Toate actele au data de azi. Acum sau niciodată.
O singură șansă. Când paznicii vor fi la celălalt capăt, atunci puteți să ieșiți.
Cred că pot ajunge în pădure, stabilim un semnal, și vă spun când e liber.
Cum rămâne cu turnurile?
Păzesc unitatea, nu pădurea.
Mac. Să trimeată 10 metri de frânghie.
Trimiteți 10 metri de frânghie!
"Trimiteți 10 metri de frânghie!"
- Ce? - 10 metri de frânghie!
- La ce le trebuie? - De unde vrei să știu eu? Adu funia.
- Cum merge? N-ați auzit? - Ceva belele, cred, domnule.
- N-au ajuns încă în tunel? - Nu cred domnule.
E acolo.
Bine. Tu primul, Eric.
Nu mă mișc de aici până nu avansăm.
- Ne vedem la Piccadilly. - Barul lui Scott.
Bine.
Mulțumesc.
- Noroc. - Bine.
Avansăm.
Danny, avansăm prin tunel acum. Încep să iasă.
La căderea Varșoviei, ai scăpat și ai venit în Anglia fiind pilot.
Ai venit pentru că doreai să zbori alături de noi și să lupți contra nemților.
Acum putem ieși. Ne putem întoarce în Anglia.
Dacă nu ieși prin tunelul ăsta,
tot ceea cea ai făcut până acum va fi fost de pomană- de pomană!
- Mac, Blythe e în urma ta. - Bine.
Pe aici Colin.
Stai jos.
Tu urmezi Sedgwick. Preiau eu.
- Ce aveți aici? Un pian? - Tare haios, amice!
- Nu vei trece cu asta prin tunel. - Îl sectionez.
- Era Sedgwick cu lada lui? - Cine altul?
Mai bine stătea acasă la cangurii lui.
- Tunelul e mai scurt cu 6 metri. - Cum dracului?
Hilts e la celălalt capăt al funiei, în pădure.
Cum ai simțit două smucituri, ai și pornit, dar ai grijă la Colin.
- Noroc, Colin. - Mulțam, Mac.
Ce-i asta?
- E un raid aerian. - O, Doamne! Nu!
Friții vor opri curentul. Vom pierde lumina în tunel.
Haide Colin. Noi vom ieși când se vor stinge luminile.
Willie.
Willie!
Raid aerian. Au oprit reflectoarele. Haideți!
Scoate-i afară.
- Va ceda! - Danny.
Danny. Danny, e în regulă. Nu mai e curent.
Aprindeți lămpile!
Au oprit curentul din cauza unui raid.
Danny, totul e bine. Ascultă-mă!
Danny, uite.
Haideți băieți. Mișcați! Mișcați-vă! Putem ieși mai mulți pe întuneric.
Ce dracu se-ntâmplă?
- Tu urmezi. - Nu. Danny.
Du-te.
- Ce mai e, Willie? - Danny.
- A rămas înțepenit? - N-are nimic.
Scoate-l repede de acolo.
Haide.
Haide, Danny, mișcă-te.
Sus cu tine.
Dă-mi pachetul tău.
Stăm pe frânghie!
Noi doi mai bine am ieși imediat ori nu vom mai prinde niciun tren.
Se mișcă. Va trebui să dăm instrucțiunile de la om la om.
- Bine. - Voi fi în urma ta.
Haide, haide.
Haide.
- Hei! - Nu trage!
Nu trage!
Înapoi! Ne întoarcem!
Măiculiță. Ce se mai trage la suprafață!
Crezi că i-au împușcat când au ieșit?
Am mai fi auzit împușcături.
Trageți!
Așteptați-mă și pe mine.
Ieșiți.
- Câți a spus? - 76.
76.
- 76. - 76.
- Liber! - Înțeles!
Sunt adunați aici toți cei care au ratat trenurile.
Ashley-Pitt, Roger, MacDonald, Nimmo.
Facem o gașcă.
- Ce facem? - Așteptăm trenul.
- Poliția e în tren? - E și Gestapoul cu ei. Să sărim.
Bine.
- Îți spun eu când. - Aș prefera să mă împingi.
- Ești bine? - Da, n-am nimic.
E tare stresantă situația.
- Nu oprește. - Nu, e bine așa.
Elveția.
Hei!
Bartlett.
- Încotro, Cavendish? - Eu... eu nu m-am decis încă.
Ce informații trebuia să strângi?
Niciuna.
Ceva indicații despre sabotaje?
Ce ai făcut cu actele tale?
- Acte? - Actele false și legitimațiile.
Nu face pe prostul. Ce ai făcut cu ele?
N-am făcut decât să evadez dintr-un lagăr.
Ai face și tu același lucru dacă ai fi fost închis timp de trei ani.
- Doream s-ajung acasă. - Nu cred că-ți vei mai vedea soția.
Mă confuzi. Nici măcar nu sunt căsătorit.
Dar porți haine civile.
Ești spion. Spionii sunt împușcați.
Asta e uniforma mea. Am strâmtat-o pentru că slăbisem.
Am vopsit-o cu cremă de ghete ca s-acopăr petele de ulei
cu care m-am ales după ce am fost doborât.
Și ți-ai pierdut însemnele în acești ani?
Așa e.
- Uite ce e... - Asta-i tot, Cavendish.
Salut, băieți.
Salut.
- Salut, Haynes. - Bună, Cavendish.
Aș vrea să pot spune că mă bucur să te văd din nou.
- Achiziție recentă? - Da, din dimineața asta.
Acolo aș putea exersa pilotajul.
- Ceva santinele? - Da, asta va fi o problemă.
Colin, la semanlul meu, răsucești în sensul acelor de ceasornic.
După ce pornește motorul, nu te mai miști, astfel vei mușca din elice.
Acum!
Următoarea oprire, Elveția!
Alpii.
Superb.
După culmea asta, mai facem cam 20 de minute și am reușit!
- Ce e? Benzina? - Habar n-am, dar pierdem putere.
Ia-o pe acolo! Te urmez și eu.
Hendley?
Colin!
Stai! Nu trage! Te rog!
Colin, regret că am dat greș.
Nu-i nimic.
Mulțumesc pentru că...
m-ai scos de acolo.
Café Suzette.
Hei?
E cineva?
Rezistența.
Rezistența?
Englez?
Australian.
- Vorbești engleza. Te înțeleg. - Nemaipomenit. Sunt ofițer britanic.
Tocmai am evadat dintr-o tabără de prizonieri de război din Germania.
Încerc s-ajung în Spania. Mă înțelegi?
Mă poți ajuta?
- Știu pe cineva care ar pute-o face. - Nemaipomenit!
Succes.
Mulțumesc.
Ești englez.
Herr Bartlett?
Germana ta e excelentă.
Ca și franceza.
Mâinile sus!
Herr Bartlett.
Și Herr MacDonald.
Suntem iar împreună.
O să regretați că ne-ați dat atâta bătaie de cap.
- Ce te frământă, Roger? - Sunt puțin surprins.
M-aș fi așteptat fie la o ședere mai lungă, fie la un drum mai scurt.
Da.
Trebuie să recunosc că și eu sunt puțin îngrijorat.
Mă rog la Dumnezeu să nu fi pecetluit soarta celorlalți 70 de tipi din gașcă.
Oh, nu, nu.
Suntem majori, liberi și vaccinți.
N-am fi ajuns atât de departe fără ajutorul tău, Roger.
Dacă mai contează, eu cred că ai făcut o treabă a dracului de reușită.
- Toți spunem asta. - Da.
Bine. Puteți ieși acum. Dezmorțiți-vă picioarele puțin.
Ne va lua destul timp s-ajungem la lagăr.
Știi, Mac, toate astea- echipa, tunelurile, "Tom" și "Harry"-
m-au ținut în viață.
Și chiar dacă noi...
N-am fost nicicând mai fericit.
Știi, Mac...
azi vor fi aduși înapoi 11 din oamenii tăi.
Da, cine?
Asta nu mai știu.
Eu...
Mi s-a spus de sus să te informez că...
50 din ofițerii tăi au fost împușcați în timp ce evadau.
Împușcați?
Bunurile... lor personale vor fi returnate.
Câți din ei au fost răniți?
Aici e lista cu cei... decedați.
Câți au fost răniți?
Niciunul.
Ei - cei de sus - m-au pus
să te informez direct că...
50 de oameni au fost...
Înțeleg.
Addison, John.
Alladale, Peter.
Bancroft, Edward.
Bartlett, Roger.
Cavendish, Dennis.
Eldridge, David.
Felton, William.
Fanshaw, Arthur.
Eu voi fi ghidul, seńor.
Spania?
- Mă bucur să vă văd teferi. - Mulțumim domnule.
- Câți au fost prinși? - Sunteți primii.
- Stiți câți au scăpat? - Nu încă.
Ce știți de Blythe?
N-a reușit, domnule.
Roger avea dreptate.
Mă tem că nici Roger n-a scăpat.
Am afișat lista. Au împușcat... 50.
Gestapo-ul i-a ucis.
50?
MacDonald, Ashley-Pitt?
Da.
Danny și Willie?
Nu, ei nu sunt pe listă.
- Haynes? - Da.
Regret.
Ideea lui Roger era să dea cât mai mult de furcă dușmanului.
Le-a stricat liniștea.
Din câte am auzit noi, exact asta a reușit să facă.
Nu crezi că s-a plătit cam scump?
Depinde cum privești lucrurile, Hendley.
Aveți dreptate.
Nu-l mai salutați. Nu mai e la comandă.
Planul n-a funcționat, nu?
- Ai fost norocos, Hilts. - Norocos? Pentru că nu...
Câți?
50.
Se pare că, până la urmă, vei vedea Berlinul înaintea mea.
Domnule.
Bună, Hilts!
Acest film e dedicat celor cincizeci.
Traducerea și adaptarea textului: lukas24, Ramon79us iNT SUBS