P R O C E S S E N _ _ _
P R O C E S S E N _ Efter roman af Franz Kafka _
Miss Burstner?
- Ventede De Miss Burstner? - Nej ... nej selvfølgelig ikke!
Men De kaldte da på hende lige før, ikke?
- Hvornår? - De kaldte mig Miss Burstner da jeg kom ind.
Det er jo hendes værelse -
- men hvem er De og hvad gør De her?
- Går Ms. Burstner tit gennem den dør? - Aldrig! Mrs. Grubach har jo nøglen.
Hvor ér Mrs. Grubach? Ved hun at De er her?
- De ventede måske Mrs. Grubach?
Jeg ventede ingen, og slet ikke Dem, hvem helvede De så end er!
- Går De? - Mrs. Grubach vil nok sætte pris på at vide -
- at der er fremmede i hendes hus midt om natten.
- Hvorfor er De så på vej ind i Ms. Brustners værelse? - For at se hvad der foregår derinde!
- Hun er ikke hjemme nu. - Nå, men hun kommer også af og til sent hjem.
- Er de fra politiet? - Så, hun er altså ude til sent?
- Nu skal De ikke drage forhastede konklusioner ... - Hvilke konklusioner?
Det er ikke Ms. Burstners skyld, at hun må arbejde til sent -
- hun er her straks, og så kan hun selv besvare deres spørgsmål.
- Nu er de vel fra politiet? - Hvorfor tror De det er hende vi vil tale med?
Åh ... Det blander jeg mig slet ikke i. Vi bor bare til leje i samme hus.
- Er hun da i knibe? - Hvilken knibe?
- Troede De vi skulle tale med Ms. Burstner? - Tja, De kom jo ikke for at tale med mig . . .
Gjorde De?
De svarer mig ikke når jeg spørger om noget, De kommer bare anstigende midt om natten -
- i mit soveværelse, og klokken er ...
06.14 om morgenen!
Det er uacceptabelt, at De ikke engang har vist mig deres ID.
- Er det ikke hvad De burde gøre? - Mine papirer er helt i orden. Se selv.
Det er vist på tide de klæder dem på.
Jeg har faste rutiner, og påklædning 6:15 om morgenen, er ikke en af dem.
- Men nu får jeg jo nok ikke mere søvn. - Hvor skal De hen?
- Jeg bader faktisk om morgenen. - Hvis de har problemer med at skifte foran mig . . . .
Jeg skifter i badeværelset!
- Hvorfor det? - Der er lunere end i entréen. Andet De vil vide?
- Hvorfor klæde om i entréen? - Bliv her!
- Hvorfor vil De klæde om i entréen? - Det vil jeg da heller ikke.
Men hvis jeg ikke når at skifte derinde må jeg jo gøre det i den kolde entré.
- Er der nogen i huset der klæder om i entréen? - Nej, da! Nej.
Men de har slet ikke nogen grund til at klæde dem på. De skal nemlig ingen steder, da De er anholdt.
- Vil de fortælle hvorfor? - Det kan jeg ikke, hr.
- Hvad er jeg sigtet for? - Det må de spørge politiinspektøren om.
- Indtil De indkaldes til afhøring, skal de forblive på værelset. - Jeg e r jo på mit værelse!
- De har mange fine skjorter, hvad? - Lad dem ligge!
De gør meget klogere i at overdrage dem til os. Så bliver de registreret som tilhørende Dem.
- Ja, der er megen korruption på de offentlige kontorer. - Men vi er Deres venner.
Det kunne jo nogle fra kontoret som laver sjov.
- De er derinde. - Hvem er derinde?
I er jo fra mit arbejde.
Hvem sendte jer?
Politiet?
De mænd er sekretærer fra kontoret. Hvad gør de her?
Rabenstein, vis ham de billeder De har taget.
- Hvad forestiller dette billede? - Men, det er jo et billede af min mor.
I skal holde jer fra hendes billeder. Dig i særdeleshed!
Rabenstein, hvad er det du gør?
- Inspektøren troede De ville være mindre aggressiv. - De leder bare efter en undskyldning.
- Hvordan kan jeg tage på arbejde hvis jeg er anholdt? - Indtil videre kan de fortsætte på deres arbejde.
- Men han sagde jo jeg skulle blive her, ikke? - Han kiggede på det forkerte dokument.
Det er tydeligvis ikke særlig vigtigt -
- og faktisk mindes jeg ikke at jeg nogensinde har gjort noget som helst galt.
Der må jo være tale om en fejl. En eller anden banalitet.
I virkeligheden er det vigtigste hvem det er der anklager mig?
Det skal De slet ikke bekymre Dem om!
Jeg må skuffe jer med at der hverken er systemkritisk litteratur eller porno her.
Fingrene fra min pladesamling!
- Hvad er det? - Min "pornograf".
- Hvad er så det? - Hvad for noget?
En ringformet aftegning med fire huller. Nej, faktisk er den mere "ovalsk".
- Vær sød ikke at skrive det, for Guds skyld. - Hvorfor ikke?
- Det kan vi ikke lade være med bare fordi De siger det! - Der er ikke noget der hedder "ovalsk".
- Benægter de at der er en "ovalsk" aftegning under tæppet? - Han benægter jo alt.
Mrs. Grubachs hus plejede at være tandlægeklinik. Dér er hun jo. Mrs. Grubach? Mrs. Grubach!?
- Det er Dr. Grubachs kontor. - Hun må stadig ikke gå herind.
Tandlægestolen var fæstnet i disse fire huller i gulvet.
- Lad mig give dem et godt råd, i énrum. - Så nu vil De måske afpresse mig?
- Men I har fat i den forkerte person. - Det siger de jo allesammen.
- Og nu bestikkelse, jeg .... - Jeg har ikke bedt dem om noget som helst!
- Vi går nu, så .... - Er De en ballademager?
- Mrs. Grubach, jeg ... - God morgen Mr. K. Jeg har lavet morgenmad.
... Hvad tror De Mrs.? ... Synes de han virker skyldig? ... (mere mumlen mellem politiet og Mrs. Grubach)
- Jeg skylder Dem en undskyldning. - Tænk ikke på det, Mr. K.
- Jeg lover det ikke vil ske igen. - Mange uforudsete ting sker i denne verden.
De er den lejer jeg sætter mest pris på, Mr. K.
Hvis jeg må være helt åbenhjertig, så tænker jeg kun på Deres eget bedste, måske mere end en værtinde burde ...
- Burde jeg tilbyde de andre Herrer en kop kaffe? - Hvilke mænd?
- Dem fra Deres arbejde. De er her stadig. - I Mrs. Burstners værelse!?
Hvor Herre bevares! Jeg trode I for længst var forsvundet. Hvad laver I her?
Sæt de billeder tilbage, Rabenstein!
- Jeg har noget kaffe til Herrerne. - Disse mænd er ikke mine venner, Mrs. Grubach.
De skulle have gået sammen med politiet. Vær venlig at vise dem ud nu.
Hvad er I? Stikkere?
Hvad har jeg overhovedet gjort forkert, som I kan angive mig for?
- Hvorfor er De her endnu? - De tiltrækker opmærksomhed, Mr. K.
- Jeg vil gerne have mine ID-papirer tilbage. - Tror De ikke vi er klar over hvem De virkelig er?
- De skader Deres egen sag, Mr. K. - Hvad er det for en "sag" De taler om?
- Jeg taler ikke om den. - Men hvorfor ikke? Hvad er jeg anklaget for?
Det kan jeg ikke udtale mig om.
- Hr. Inspektør. - Ja?
- Hvad lyder anklagen på? - De påstår vel ikke at De er uskyldig, vel?
- Selvfølgelig gør jeg det!
Jeg vil tillige klage over ulovlig indtrængen, og overtrædelse af mine grundlovssikrede rettigheder -
- jeg kender måske ikke de korrekte juridiske betegnelser, men det får jeg en advokat til at hjælpe mig med.
Faktisk har min familie en særdeles kendt advokat i deres vennekreds.
- Truer De med at indgive en officiel klage? - Så afgjort! Bestemt!
- Jeg fortæller også, at man ville afpresse mig. - Se, der kommer deres veninde Mrs. Burstner
Hun er faktisk ikke min veninde. Har De tænkt Dem at blive her hele formiddagen?
- Skal I ikke have mine fingeraftryk? - Dem kan vi tage på stationen.v
- Stationen? - Hvor ville De ellers indgive Deres klage?
- Åh, så pyt med det. - Det er allerede noteret.
- De sagde selv at "De truede", ikke? - Nej, det var Deres ordvalg.
- Hvad er en "pornograf"? - De prøver at få det til at lyde som noget sjofelt!
- De opfordrede en betjent til ikke at notere dette. - For at han ikke skulle blive totalt til grin.
- Se selv dér. Han har skrevet "ovalsk". - Det er der jo ikke noget der hedder.
Ok, så Mrs. Grubachs mand var tandlæge, men hvad har det med deres sag at gøre?
- Jeg ville bare forklare den "ovalske" streg på gulvet. - Den ovalske streg, ok.
- Og nu skriver De det også.
Det SKAL jo skrives ned, men det er jo det rene vrøvl, så det kommer næppe til at gavne deres sag, Mr. K.
Pyh, jeg er glad for at han går nu. Ellers havde han måske kastet sig over Ms. Burstner.
- Hun kommer hjem nu. - Ja, og udsædvanligt sent!
Jeg håber hun var væk da de trængte ind på hendes værelse. Hvornår sagde De hun tog på arbejde?
Hun skal vel være klædt på eller snarere klædt af til midnatsforestilligen -
- eller hvad det er de kalder den slags. - Aftenshowet.
- Det kender jeg ikke noget til. - Men det hedder "Aftenshowet".
Jeg har aldrig været sådan et sted!
De må da have regnet ud hvorfor sådan én kun får mit næstbedste værelse, ikke?
- Hvad mener De? - Det er jo ikke et sted for teaterpak, vel?
Jeg anede det jo ikke, da hun ankom med sin dannede og respektable mor.
Men så døde hun, og jeg er jo altid for god af mig.
Hvad er det De prøver at sige? Jeg fornemmer det handler om Ms. Burstners person.
- Hun drikker med mændene efter forestillingen! - De kaster altså smuds på deres egne lejere.
- Hr. K. Sådan mente jeg det ikke ... - Godnat, Mrs. Grubach!
Jeg ville ikke drømme om at gøre noget sådant uden bevis . . .
Det er da i alles interesse at ingen kan kaste smuds på dette hus.
Kaste smuds, siger de?
Hvis de skal til at smide lejere ud kan de passende begynde lige hér. Godnat!
- Men De forstår ikke . . . - Godnat!
Godnat, Mr. K . . .
Ms. Burstner!
Ja?
- Godaften. Eller snarere "godmorgen" . . .
Hvis de mangler ord, kan De jo altid ønske mig tillykke med fødselsdagen.
Har de fødselsdag? Er det måske derfor De kommer så sent hjem?
- Jeg anede ikke De overvågede min færden, Mr. . . . - Det var ikke sådan ment.
- Det kommer selvfølgelig hverken mig eller andre ved. - Det er nemlig rigtigt. Godnat.
Tillykke med fødselsdagen.
Du Godeste! Undskyld, undskyld! Nej, nej, nej . . .
Ja?
- Det var selvfølgelig sådan jeg skulle have gjort. - Sådan De skulle have gjort hvad?
Jeg skulle have banket på og ventet på at De inviterede mig indenfor. Kom ind!
- Nu får De ikke sjove tanker fordi jeg banker på, vel? - Nej, da!
Det jeg mente var at De gjorde det, så hvorfor gør De det så ikke?
De er en "pæn dreng" men jeg er ikke i dét humør.
- Det har været en lang, hård aften. - Ja, dét har det.
- Hvad ved De om det? - Jeg talte om mig selv.
Det gør de alle. Der er ikke andet de gider tale om.
- Så lad mig være, okay? - Okay.
"Okay", hvad?
Jeg vil gøre hvad end De beder mig om, men De vil hverken tale eller komme indenfor.
Hvis jeg kommer ind ser den gamle sæk bare sit snit til at få mig smidt ud.
- Smide Dem ud? Mrs. Grubach? - Hun lytter altid med et halvt øre?
- Hvad er der galt? - Jeg sagde jo at jeg er træt.
Undskyld.
- Jeg glemte hvad jeg ville spørge Dem om - Det kommer igen.
Der er ikke noget eller nogen som nogensinde "kommer tilbage" til mig -
- så hold nu bare kæft, ikke? - Undskyld!
Du bliver ved med at undskylde. Det rager mig en skid?
Jeg ved det. Undsk.....
- Hvorfor er det sjovt? - Jeg skulle til at undskylde igen.
De har fuldstændig ret. Det rager ikke folk "en skid". Heller ikke Dem.
- Hvad ... Hey, lad den dør stå åben! - Jeg var bare enig i det De sagde.
Jeg aner ikke hvad jeg sagde. Åh Gud! Den billige amerikanske lortechampagne!
- Ved De hvad de brygger den på? - Nej. - Det ved ingen!
Sommetider fortynder de den med kold the. Men ikke i aften. Kunden kendte det trick -
- så han sad bare der og nippede til den mens han sad og prøvede at få mig til at føle mig smuk.
Det er jeg ked af ... For Satan! Nu undskylder jeg igen!
Der er faktisk ingen grund til at undskylde. Man føler sig stadig lige skyldig bagefter.
Jeg husker når min far stirrede stift på mig: "Fortæl mig hvad det er du har gjort, dreng!"
Selvom jeg intet havde gjort, følte jeg stadig skyld. Kender De det?
Og når læreren sagde at noget var fjernet fra katederet, måtte jeg jo være den skyldige.
Jeg følte mig helt syg af skyldfølelse, og jeg anede ikke engang hvad det var der var væk.
Men det er måske fordi at selv ens tanker skal være fuldstænsig uskyldige, men -
- findes den slags mennesker overhovedet?
Selv helgener fristes jo af og til.
- Hvad tror De? - Jeg tror De er skrupskør!
Det ville selvfølgelig forklare hvorfor .... Nej, jeg er ikke skør. Jeg ved jeg er uskyldig!
- Ih, tillykke til dig. - Du tror mig ikke?
- Selvfølgelig gør jeg det. - Nej, helt ærligt! Hvad tror du?
- Du har nok været lidt ude omkring. - Og drikke mig fuld? Er det hvad du tror?
Næste gang de kommer forbi hvor jeg arbejder, så husk at jeg får procenter på hver flaske.
Jeg har ikke været ude af lejligheden, siden jeg kom hjem fra arbejde i går.
- Og jeg drikker aldrig alene. - Hvad er så dit problem?
Jeg er anholdt. Det er da utroligt, ikke?
- Den slags sker jo. - Men jeg aner ikke hvordan?
De fleste mennesker opdager det som regel når de bliver anholdt.
- De vækkede mig og fortalte det - Er du sikker på du var vågen?
- Ja for da de troede jeg sov, kiggede de på disse billeder. - Det er min mor i alle mulige stillinger.
- Kan vi holde min mor udenfor? -Selvfølgelig.
- Du siger de anholdt dig, ikke? Men hvad lød sigtelsen på? - Det er jo det de aldrig fortalte mig!
Jeg ved kun at jeg skal for en undersøgelseskomité.
- Det er jo for alvorlige forbrydelser. - Netop!
- Men sagde de at deres forbrydelse ikke var alvorlig? - Nej.
Måske er det en der laver sjov med dem?
Jeg troede også først mine kolleger havde lavet en grov spøg, men det var bare ønsketænkning.
Det er jo forfærdeligt så nemt man kan blive moralsk fordærvet.
Men det er jo hvad de vil opnå.
Det er jo dét de forventer.
- Jeg er ikke komplet idiot ... - De må have gjort et eller andet!
- Sig ikke det. Det må være rygter fra kontoret - Hvad for rygter?
I mit tilfælde? Jeg har ingen anelse.
- Åh Gud! Det er vel ikke noget politisk? - Nej, nej. Bestemt ikke!
- De skal ikke trække mig med i faldet. - De vrøvler jo!
- Mig? Hvad gør De overhovedet herinde? - De inviterede mig selv ind.
- De inviterede Dem selv ind. - Nej, hør nu Mrs. Burstner ...
- Det er synd De har problemer, men hold mig udenfor. - Det gør jeg jo også. Jeg sagde endda til dem -
- jeg ikke kendte Dem, men de ville ikke lytte, og så rodede de i Deres mors billeder.
- Hvad? Hvem gjorde det? - Vistnok Rabenstein.
Politiet rodede også med billederne.
- Politiet? - Det er jo det jeg siger.
Forsvind ud af mit værelse og lad mig være i fred!
- Råb ikke så højt. De vækker Mrs. Grubach. - Forsvind, for helvede!
JEG ER JO "UDE" . . .
Godmorgen! Jeg tager imod om lidt.
- Viceborgmesteren leder efter dem. Og deres kusine er her. - Min kusine?
- Det er sært hun møder op på mit arbjede. - Hun sagde det var vigtigt.
- K? - Åh, god morgen, sir.
- Jeg planlægger en fødselsdags surprise. - Her i rengøringsdepotet?
- Kagen er til min medlogerende, så jeg ville gemme den her. - Hende har jeg da ikke hørt om før?
Jeg håber De forstår min bekymring for at denne pige vil gribe forstyrrende ind i deres forpligtelser her, ikke?
Faktisk har jeg fornærmet hende, så kagen er faktisk en måde at bede om godt vejr på.
Hvis ikke hun accepterer deres undskyldning, er hun ikke den rette pige for Dem.
Hvem er det?
Men ... det er jo min kusine Irmie. Hvad gør hun dog her?
- Deres kusine?
Ja fra byen ... øh fra landet, men hun går i skole i byen. Jeg har lovet holde lidt øje med hende.
Og vi vil holde øje med Dem, unge mand.
- Hun virker meget ung! - Ja, sir.
Der er mange slags politi, hvad K?
- Hun er aldrig før mødt uanmeldt op her, sir. - De er en af vores bedste. De er på vej opad -
- så lad være med at ødelægge det for Dem selv. - Nej, sir.
- Hvor gammel er hun? - Hvadbehager?! Irmie . . .
- Hun er allerhøjst 16! - Hvis hun da er dét ... ah-ha, ahmm...
Gud Fader!
- Send hende væk, nu! - Men hun sagde det hastede.
Jeg er fuldstændig ligeglad. Vil De så få hende smidt ud!
- Er det ikke Ms. Burstners kuffert? - Og hvad hvis det er?
Jeg kunne kende den. Hvis De nu tager kagen . . .
- Jeg er ved at ødelægge mine hænder. - Det er jo derfor jeg tilbyder min hjælp.
- Nej, ellers tak! - Lad mig i det mindste skaffe en taxi.
- Ikke alle har råd til at køre taxi, Mr. K. - Så de kender mig.
- De ved måske om hun er hjemme? - Hvis De taler om Mrs. Grubachs lejer, er svaret nej!
Og hendes hjem er ikke længere hos Mrs. Grubach.
- Marika? - Undskyld, hvad?
- Jeg havde bare aldrig kendt hendes fornavn. - Hvilken ironi.
- Har hun så en anden bolig? - Det har hun heldigvis fået, nu.
- Må jeg ikke nok hjælpe Dem, den ser tung ud? - Vanvittigt tung, men jeg bærer den selv, tak!
- Hvorhen? - Jeg håber ikke de følger efter mig!
- På ingen måde. - De har ellers gået lige i mine fodspor, til nu.
Jeg kan ikke bære at lade en kvinde slæbe så tung en byrde.
Især en handicappet, ikke sandt? Så hvorfor fjerner De dem så ikke fra den "ubærlighed".
Det må De undskylde.
Jeg ønsker bestemt ikke at genere dem, men hvis Ms. Burstner er ved at flytte -
- vil De så ikke være sød at fortælle hvorhen? - Alt andet end dét.
- Jamen så sig mig hvorfor hun flytter? - De er sandelig fræk! Som om De ikke ved det!
- Hvordan skulle jeg vide dét? Jeg har jo været væk. - Stop så! Det kom som en rigtig grim overraskelse.
- De får det til at lyde som om det er min skyld. - Foregiver De virkelig at De er uden skyld?
Jeg "foregiver" ingenting! Vi talte lidt og jeg kyssede hende.
De påstår vel ikke det er derfor hun flytter? Hun er jo en verdenskvinde, og hun arbejder i en natklub.
Hvad prøver De på at antyde?
Ikke noget! Men hun er en voksen kvinde, andre må have kysset hende før mig.
- Og dét synes De skal udbasuneres midt på gaden? - Åh! For Satan i helvede da!
De behøver ikke bande!
Hvorfor ender jeg altid i lort til halsen uden at vide det mindste om hvorfor?
- Det vil jeg ikke diskutere. Mærk deres egen samvittighed. - Og hvad helvede er der så galt med min samvittighed?
Husk på, at Marika har boet i huset meget længere end Dem, og -
- hun var utrolig glad for det værelse.
Mit værelse var koldt og mørkt og klamt. Hun vil får det dårligt hos mig ....
Hvorfor fanden flytter hun så?
Jeg er nok invalid, men jeg vil ikke finde mig i den tone.
- Gå hjem og råb ad Grubach-kællingen i stedet for! - Øjeblik! Mener De ....
For fanden, jeg når ikke i teatret til tiden! Sig mig, bad Mrs. Grubach hende om at flytte?
- Sagde De ikke at De intet vidste? - Hun sagde sin mening om Ms. Burstner -
- hvilket jeg altid tog skarpt afstand fra, og det lod jeg hende også vide.
Siger De til mig, at Mrs. Grubach satte Ms. Burstner på porten?
Så er det måske alligevel min skyld. Undskyld frøken ....
Undskyld, sir -
- nogen længere tilbage bad os sende denne besked ned til Dem.
Mr. K?
Følg mig, Mr. K.
Vi gør alt hvad vi kan for at Deres liv kan fortsætte som hidtil.
Så, vi lægger f.eks. disse afhøringer uden for Deres arbejdstid, som De kan se.
Stil Dem under lampen.
Hvad skal jeg?
De kan selvfølgelig ikke vide hvor alle vores afhøringslokaler er -
- så jeg har lavet et lille navnekort til Dem, med et kort bagpå så De ikke bliver væk.
Det fremvises straks efter De ankommer.
- Hvornår? - Straks efter!
- Jeg håber de kan finde stedet. - Ellers kan de to jo vise mig det.
- Hvad mener De? - De skal jo alligevel følge mig overalt, ikke?
De vil ikke skygge Dem. De laver noget helt andet ...
Gå derind.
Jeg skal låse døren bag Dem. Ingen andre må komme ind.
De skulle have været her for 1 time og 5 minutter siden!
De må aldrig komme for sent igen, Mr. K!
- Er De maler? - Nej.
Det spørgsmål er symptomatisk for den såkaldte sag der føres mod mig.
Denne tegning fra undersøgelsesdommeren er nemlig omfanget af hele hans protokol!
Hvad der sker med mig er ikke særlig vigtigt, men det samme sker for millioner af andre!
- Og det er for alle disse jeg står frem i dag. - Så er det godt!
Det ser ud til at man skulle anholde en maler, som sikkert er lige så uskyldig som mig.
Man har forsøgt at bestikke mig og stjæle mit tøj -
- men jeg forholdt mig roligt og spurgte hvorfor jeg blev anholdt, men det -
- ville deres selvfede inspektør ikke svare på. At jeg skulle arresteres, var nok til mig.
Jeg ved ikke om de hemmelige tegn De sidder og sender betyder "Klap" eller "Tys" -
- men jeg giver hermed Dommeren lov til, at tilkendegive sin hensigt højt og tydeligt!
Han må nu sige "Tys" eller "Klap", som det passer ham -
- men det er tydeligt, at min anholdelse er iværksat af en stor organisation -
- bestående af embedsmænd, politibejente med mere -
- ja endog BØDLER!
I bærer alle den samme nål, så dette er tydeligvis en planlagt forestillling -
- og I er her for at snage i mit liv, og I klapper for at få mig til at blive ved.
Lad mig være! I ville øve jer i at narre en uskyldig mand -
- eller måske more jer over at jeg troede på at I interesserede jer for retfærdighed.
Et øjeblik! Jeg var ellers lige ved at droppe sagen -
- men nu skal De komme tilbage i aften og se hvordan man til fulde fører sag mod en sigtet.
- Vent og se!
- Sir! - Hvad gør De her?
- Jeg skal piskes. - Hvad skal de?
- Han skal piskes, og det er Deres skyld, fordi De indgav en klage over os.
- De beskyldte os for korruption. - Men jeg sagde bare, at inspektøren ...
- De sagde han opfordrede Dem til bestikkelse. - Men det gjorde han jo også.
- Hvis De havde vores løn, ville De ikke være så hård. - Jeg har en familie at brødføde, og Frank skal giftes.
Det er helt normalt at betjentene stjæler arrestantens ejendele.
Hvad forskel gør det? De har alligevel ikke brug for det når De skal i fængsel -
- men De kunne ikke nære Dem. - Det var ikke personligt ment.
Det var en sag af pricipel karakter.
Jeg sagde han var en ballademager. Og, se selv. Nu bliver VI afstraffet!
De skulle absolut ringe og klage, hva'?
Hvis De havde ladet være med at ringe var alt det her aldrig sket! Det var Dem....
Er det retfærdigt? Vi havde pletfri tjenstebøger. Især mig!
Tror De f.eks. "piskebæreren" stadig ville have sit job, hvis nogen havde klaget over ham?
- Klap i så vi kan fortsætte! - Det gør så ondt, og så skal vi tage tøjet af.
Hør, jeg ville sætte stor pris på, hvis De ville lade dem gå for denne ene gangs skyld.
- Prøver De at lokke mig til noget ulovligt så De kan klage? - Slet ikke!
Hvis jeg ønskede disse mænd skulle piskes kunne jeg jo bare gå min vej -
- men De straffer de forkerte. Det er dem der sidder højere oppe, i toppen systemet, som bør straffes.
Hvis De piskede en af dommerne ville jeg heppe på Dem, og endda betale Dem ekstra hvis De gjorde det grundigt.
Jeg kan ikke bestikkes!
Åh Gud, vær sød at hjælpe mig ud herfra! Frank er ældre end mig, så HAN kan bedre tåle det, så HAN kan blive her. Men JEG må ud ...
- Mr. K! - Hvadbehager?
Der sidder en herre på Deres kontor. Han siger han er Deres onkel Max.
Onkel Max?
Hvad laver du her?
Josef, er det sandt?
- Ja, det er jeg bange for. - Og du er anholdt?
- Jeg har forbud mod at tale om det. - Jamen, så fortsæt du med dit arbejde, min dreng.
Lad dig ikke distrahere af mig.
- Det er ikke en forbrydelse, vel? - Jo!
- Det siger de i hvert fald. - Og du sidder bare som om intet er hændt!
Du er måske ligeglad, men så tænk i det mindste på familiens gode navn og rygte!
- Hvordan fandt du ud af det? - Irmie ringede. Stakkels Irmie som du ikke ville se!
Private samtaler i arbejdstiden, skal holdes på et minimum.
- Det gælder vel også mig. - Åh, onkel Max ...
Jeg tog den lange, opslidende rejse hertil for at hjælpe dig.
- Jeg troede du gerne ville se mig. - Selvfølgelig vil jeg det, men du må også forstå -
- hvor svært det er for mig i arbejdstiden.
- Det ser minsandten ud som om du har fri nu. - Ok, så kom.
Jeg er trods alt det tætteste du har på en far. Glem ikke det!
Det er der vist ingen fare for at jeg glemmer, Max. Tro mig!
Vi må have fat i en dygtig advokat. Den slags sker ikke bare af sig selv.
Vær sød ikke at råbe så alle kan høre det.
- Hvad er der ovenpå? - Computeren.
- En af de der "elektronhjerner" der kan svare på alt? - Ja!
- Spørg maskinen om detajerne i din sag? - Det ville være ulovligt.
- Det kan da fixes, ikke? - Men hvad skulle jeg pørge dem om?
- Jeg ved jo ikke hvad jeg er sigtet for? - Så har du jo allerede dit første spørgsmål.
Den skal bruge både økonomiske, sociologiske og psykologiske data, og vil måske alligevil ikke i stand til at regne noget ud.
- Først skal hun fodres med data. - En "hun"?
- Det er sådan teknikerne omtaler den. - Jeg forstår. Ligesom med en båd. Det er kærligt ment.
- Mere respekt, og så alligevel ikke ... - Kærlighed? Frygt? Man må være forsigtig med en "kvinde".
Vent her!
Det må være den lille hund i gården, ok?
Tapen faldt af. Vi skal nok tage tape munden igen, så De slipper for at høre os skrige. Se!
- Denne herre er chef for elektronhjernen - Ikke "chef", men ...
Han er i hvert fald ekspert.
Han siger man bl.a. kan udlæse statistikker om kriminalitet, ikke sandt?
- Hvis nu jeg begik en forbrydelse ... - Han er en travl mand, onkel Max!
Man arbejder i skiftehold her, ikke?
Der er ikke så travlt om aftenen, så vi kan demonstrere den efter kl. 23.
Du har ret Josef. Disse elektronhjerner er det rene spild af tid og penge. De er uanvendelige i praksis.
Ingen skal fortælle mig at man kan slippe for en anklage, bare fordi man kan bruge en forvokset regnestok.
Åbn så! Vi skal se advokaten lige nu, og jeg er fuldstændig ligeglad med, hvor travlt han har!
Fortæl at K er her.
Hun ligner mere en sygeplejerske end en stuepige.
- Advokaten er syg. - Han er syg, siger De? Er det hjertet igen?
Gamle Hastler vil gerne se mig. Vi gik i samme skole.
- Jeg sagde jeg ikke ville have besøg. - Det er din gamle ven Max.
Jeg kender Dem ikke.
Har du haft et nyt hjerteanfald? Pyt med det! Du kommer over det!
Her er meget mørkt, strømmen er vel gået. Hvordan er din nye sygeplejerske?
Leni er en god pige. Hun tager sig rigtig godt af mig!
- Det lyder godt, men jeg må bede Dem gå udenfor. - Kan De ikke se ham er for syg til at snakke?
- Vi kan sagtens tale foran Leni. - Men det drejer sig ikke om mig, men min nevø.
- Josef K. - Hvem?
- Josef K. Du kommer til mig med din sag. Yderst interessant. - Pas på, Josef...
- Så De kender allerede til min sag? - Jeg forstår ikke hvad De mener.
- Det er mig der ikke forstår. - Det er vel Deres egen sag De taler om ...
- Selvfølgelig! Hvad er der galt? - Hastler kender allerede til min sag.
I mine kredse taler vi naturligvis om aktuelle sager, og særligt interessante sager husker jeg -
- især hvis min gamle vens nevø er omtalt. - Selvfølgelig!
- Betyder det at de er tilknyttet retten? - Hvem ellers?
Nej, selvfølgelig.
Selvom jeg er syg, kigger mine nære venner forbi hvis jeg skal ordne en sag for dem, som f.eks. -
- lige nu hvor en god ven er på besøg.
Vi blev afbrudt da I kom uanmeldt ind -
- så han valgte at fortrække til bordet ovre i hjørnet.
- Det er chefsekretæren fra retssalen. - Hvor?
Jeg beklager jeg glemte at præsentere Dem. Dette er min gamle ven, K og hans nevø.
Jeg ved De er interesseret i denne sag, Josef K.
Chefsekretæren er en travl mand, men han har afsat til til en kort konsultation.
- Det vil være en ære! - Jeg kan kun blive få minutter.
Jeg har haft mange lignende sager og tillige vundet en hel del ....
- Vi skal vel have vores erklæring klar. - Det betaler sig ikke da den sjældent bliver læst.
- Hvorfor dog? - Ofte ryger den direkte i arkivet.
Deres ven skal være forberedt på, at Josef K's sag vil trække ud i det uendelige .....
- Jeg knuste glasset. - Hvorfor?
For at tiltrække Deres opmærksomhed, så De kom herud til mig.
- Jeg tænkte også på Dem. - De kunne ikke lade være med at stirre.
Men De lod mig alligevel vente.
- Jeg havde ingen undskyldning for at gå. - Og alligevel kom De.
- Det er ikke min frakke. - De bør tage den på hvis De skal ud.
Jeg går ingen steder. Faktisk må jeg tilbage til de andre.
De elsker mig ikke, men jeg vil dyrke sex med Dem, til De slet ikke er i stand til at gå.
Men hvad vil de andre ikke sige.
- Kan De slet ikke lide mig? - "Lide" er måske ikke det rette ord.
Har De en kæreste? En Dreng som Dem, har altid en kæreste.
- Altså, faktisk så ... - Fortæl mig om hende.
- Faktisk ved jeg ikke hvor hun bor længere. - Har De et billede af hende?
- Er hun en slags skuespillerinde? - Nej, hun er danser?
Hun ser selvisk ud. Ikke som en kvinde der vil ofre sig.
I hvert fald ikke for mig.
- Har hun nogle skavanker? - Hvad? Nej da.
- Hvis hun er vigtig for Dem må De undersøge det. - Det skal jeg nok.
Jeg har selv en fysisk skavank. Jeg vil vise den frem for Dem. Kom.
- Se! Jeg har hud mellem fingrene. - Det er en smuk lille "pote" De har.
- De må hellere gå nu. - Gå? Mener De det?
Jeg siger De blev dårlig. Vent her mens jeg henter nøglen.
- Nøglen? Er vi spærret inde? Nej da. Det er så De kan komme ind om natten.
- Hvem er det på billedet? Min Dommer måske? - Jeg kender ham. Han er ikke nogen stor mand.
Han er nærmest en dværg, men se hvordan han har fået maleren til at gengive ham.
Han er forfængelig som alle andre. Jeg er selv forfængelig, og det går mig på -
- at de ikke synes bedre om mig. - Besøger højesteretsdommerne Dem her?
Nej, kun undersøgelsesdommeren.
Landets øverste embedsmænd er virkelig gode til at gemme sig.
Kappen og tronen er fri fantasi. I virkeligheden sidder han bare på en køkkentaburet.
- Tænker De hele tiden på Deres sag? - Jeg tror snarere jeg tænker for lidt på den.
Nej, det er ikke Deres problem. Så vidt jeg har hørt er De en stædig og oprørsk ballademager.
Jeg kan ikke sige hvorfra jeg ved det. Men de gør klogt i at være lidt mere samarbejdsvillig.
Så snart de får muligheden, skal De tilstå alt! Indtil da er der ingen vej ud af deres jerngreb.
Og selv derefter får De brug for al tænkelig hjælp udefra.
- Leni? - Josef?
- Josef! - Leni, hvor er du? Leni, skat! Åbn nu døren.
- Godnat. - Godnat.
Advokaterne gør hvad De kan for at modarbejde os. De skulle se de lokaler de får tildelt....
.... i over et år har der være hul i gulvet på mit kontor. Nok til at man kan snuble i det. Det er virkelig ... -
- YDMYGENDE ....
- Irmie! Hvad laver du her? - Leder efter dig.
- Det er vel omkel Max der holder øje med mig. - Han har faktisk intet hørt til din sag i lang tid.
- Så han er naturligvis bekymret. - Sig han kan slappe af.
- Noget skal jeg jo skrive til ham. - Sig alt er i orden.
- Passer det? - Det ved jeg ikke.
Du ved hvordan han er. Han ringer dagen lang.
- Måske har han ret. - Bullshit!
Det sprog passer sig ikke for en pige på din alder.
- Næsten 16. - 15! Og du burde ikke være her alene.
- Det er kun fordi du er rodet ind i noget. - Sniger du dig ud fra kostskolen?
Jeg er ikke familiens eneste forbryder, så hvad skal jeg skrive til familien om dig?
Så sig jeg fyrer din fars gamle skolekammerat. Han har foreløbig kun forsinket processen.
- Kan man fyre en advokat? - Nemt! Man fratager ham bare sagen-
- Og hvad så bagefter? - Det ved jeg ikke.
- Er der intet specifikt jeg kan fortælle? - Nej!
- Du er nødt til at have en advokat. - Hastler bruger bare tiden på at skryde.
Jeg er klog nok til at forsvare mig selv. Jeg står til at få en stor stilling.
Jeg skal bare gøre det samme i retten som jeg gør på mit arbejde.
Nu skal jeg på arbejde og du skal i skole. Jeg ville gerne have fulgt dig, men jeg -
- men jeg skal være færdig til retssagen.
- Jeg skal ikke ses med en mand! - Jeg er da din fætter.
- De gifter sig også. - Du vil ikke have en kriminel.
Forbrydere bliver også gift.
- Vi ses. - Vi ses, Josef.
- Søger De nogen? - Er retsmødet igang?
- Det er ikke før i mogen. - Er De sikker på det?
- Min mand er vagt her? - Ham De kyssede i går?
- Det var en studerende, men han har indflydelse. - Det må han have, eftersom I kneppede midt i salen.
Vi afbrød Dem vist, men når først han går i gang med mig, åh så ...
- De må ikke røre dommerens bøger! - Hvor er de dog beskidte!
De er jo rigtig "beskidte"?
- Og det er de mænd der skal dømme mig! - Jeg kan hjælpe Dem. Det er derfor jeg kom.
- Også selvom det er forbudt. - Jeg vil ikke bringe Dem i problemer.
Gå ikke. De misforstår mig. Har De da slet ikke lyst til at blive når nu jeg spørger Dem om det?
Jeg har tid nok. Jeg troede jo retsmødet var i dag. De må ikke blive vred fordi jeg afviser deres hjælp -
- men jeg er ligeglad med sagen, og bliver jeg dømt, griner jeg bare -
- selvom det aldrig vil ske. De spilder deres tid. Der er dog én ting De kan gøre for mig, -
- hils Deres latterlige undersøgelsesdommer og sig, at jeg aldrig kunne drømme om at betale nogen bøde.
- Men De sagde de skulle have hjælp ovenfra? - Det er jeg bange for.
Jeg har ellers ikke adgang, men I går sad Bert ovenpå og skrev meget længe på Deres sag.
Senere da vi havde gæster havde jeg glemt alt om ham, men midt om natten stod han pludselig ved min seng, -
- min mand sover tungt, men jeg var lige ved at skrige. Men undersøgelsesdommeren var så god mod mig.
Han havde skrevet hele natten og nu kom han for at aflevere lysestagen, og han sagde -
- at han aldrig ville glemme synet af mig der lå sovende i min seng.
Han skriver lange digte hele natten. I går skrev han vist om Dem.
Og med hans følelser for mig, kan jeg måske være til gavn for Dem.
I morges sendte han mig strømper se ... Vær stille!
- Er det Bert? - Ja. Så De hans grimme ben?
Nu er jeg nødt til at være sammen med ham, men jeg kommer snart tilbage -
- og så kan De gøre lige hvad hvad De har lyst til med mig.
- Tror De mig ikke? - Hvordan kan jeg det?
Det er måske en fælde. Hvem er ham Bert, den jurastuderende? Er han bøddel? Embedsmand?
- J-j-jeg tænkte bare ... - Lad være med det.
Det ville fryde mig at stjæle Dem fra begge deres mænd.
Efter at have siddet oppe hele natten og skrevet om mig, vil han så opdage at Deres seng er tom.
Hvorfor forsvinder De ikke? De skulle være gået straks jeg kom.
- Mener De det? - Når jeg kommer, skrider De af helvede til.
- Den fremtidige embedsmand krakelerer, vist. - De skulle slet ikke være på fri fod.
Jeg sagde til sekretæren det var en fejl. Og De skal ikke være morsom! Kom så!
Hov, vent!
Der er ikke noget vi kan gøre, K. Han blev bedt om at bringe mig tilbage.
- Af hvem? Sekretæren? - Ja, men han lader mig gå, når han -
- har brugt mig til det han vil.
Beklager, men hvad skal jeg gøre?
Lad ham være. Det går ud over mig. Han gør jo bare som sekretæren har sagt.
- Så tag hende endelig. Hun løj alligevel. - Hvorfor skulle jeg lyve?
- Påstår du sekretæren venter dig her? - Hvor ellers? Det er hans kontor!
Hans lokale kontor? Hér?
For helvede da!
- Er De den anklagede? - Mit navn er K.
- De er jo retsbetjenten. - Ja. Jeg er hendes mand.
Jeg arbejder normalt ikke søndag, men De sender mig på ligegyldige ærinder så de kan være alene.
Hvis ikke jeg ville miste mit job, havde jeg smadret den juraelev for længst.
Jeg ville tvære ham ud hér på gulvet kvast og blødende som et knust insekt.
- Han gør det for undersøgelsesdommerens skyld. - Er hun så ikke lige så skyldig?
Hun kaster sig i hans arme. Og med deres høje stillinger, er der intet jeg kan gøre.
Men hvis nogen virkelig ydmygede ham, ville han aldrig gøre det igen -
- men det kan kun en mand som Dem. - Som mig?
- De har været arresteret, ikke? - Så meget mere grund til at være bange.
Da jeg hørte om Deres tale i retten gik jeg ud fra at De ikke frygtede noget som helst.
Det gør jeg heller ikke. Ikke ham personligt. Ikke for en eneste af dem.
Men de har indflydelse og det er jo tydeligt at de er forudindtagede....
- Hér er retten aldrig forudindtaget. - Jeg er ikke enig.
- Men derfor kan jeg godt ordne den elev. - Jeg ville være meget taknemmelig.
Dette er retsbetjentene.
Min kone og sekretæren er lige herinde.
Jeg har ikke nøglen ... til denne dør.
- Hvem er disse mennesker? - Det er de anklagede.
- De dér. Hvorfor er De her? - Jeg venter på svar.
- på alle mine edsvorne erklæringer men det tager åbenbart sin tid.
Jeg er arresteret, men har da intet afleveret. Hvorfor tror De at De nødvendigvis skal gøre det?
Det ved jeg ikke helt, men jeg har afleveret mine erklæringer.
De tror ikke på jeg er anholdt, vel? Hvorfor er det så svært for Dem at tro?
Sig mig tror De jeg er en af dommerne?
Sæt jer på bænkene og hold gangen fri!
- Hvordan kommer man ud? - Går De nu? De har jo intet set endnu?
- Jeg vil hellere bare ud.
Hold til højre gennem korridoren, så til andet hjørne til venstre, gennem lobbyen op til 3. sal, og .....
De må hellere vise mig det. Jeg finder aldrig ud.
- Jeg har ikke tid. Jeg skal aflevere en besked. - Kom med mig!
Ikke så højt! Embedsmændene kommer bare, og så er de afsløret som en af de anklagede.
Det indrømmer jeg gerne.
- Hvad vil du sige til dem? - Sandheden!
Jeg kom bare for at se om her var lige så hæsligt som jeg regnede med.
Og jeg er for deprimeret til at se mere. Nu vil jeg bare gerne være alene.
Er de svimmel? Det er ok. Det sker for alle der er her for første gang.
Det er fugt fra det tøj der hænger til tørre. Man kan jo ikke forbyde fangerne at vaske.
Hvor skal De hen?
- Vil De hen i sygeafdelingen? - Nej tak. Jeg trænger bare til luft.
Vi er der næsten. Sådan! Der er døren.
Det er ham!
- Arbejder De her? - Nej, jeg er her bare i forretnigsøjemed.
- Har De været sammen med Leni? - Nej, da! Nej!
- Hvad var Deres navn? Block? - Ja. Block.
- Er det deres rigtige navn? - Selvfølgelig!
- Hvem forestiller dét? - Han er Dommer.
- For højesteretten? - Det tror jeg.
- Det viser hvor lidt De ved om retten. - Åh jo, selvfølgelig husker jeg det udmærket.
"Selvfølgelig" gør de det. Hvor blev Leni af?
Hun må være i køkkenet for at lave suppe til advokaten.
- Hvorfor sagde De ikke det før? - Det skulle jeg også lige til. Det skulle jeg!
Så vis mig hvor hun er. Kom så, videre.
- Godaften, Josef. - Leni, jeg ...
- Hvem er den mand? - Han hedder Block.
Du havde kun nattøj på. Er han din elsker? Svar mig?
- Kom op på værelset, så skal jeg forklare. - Nej. Forklar dig hér.
Er du jealoux på lille sølle, Block? Du kan da se han er et nul.
Jeg holder ham kun med selskab fordi han er en af advokatens bedste klienter.
- Skal vi være sammen i nat? - Æggene brænder på.
Pyt med det. Æg er usundt.
Hvis du virkelig vil se advokaten, skal jeg sige De er her. Han søger Dem.
Hvor har De været i al den tid? Jeg har fundet nogle oplysninger til Dem.
Men lad mig først tage Deres jakke. Skal jeg give ham mad før jeg siger De er her?
Ja. For han skal være på suppe længe efter jeg er færdig med ham.
- Er De en klient? - Hvad rager det Dem?
Ti nu stille Rudi. Han falder sommetider i søvn efter maden.
- Hvordan holder jeg ham vågen? - Jeg siger De er her straks efter maden.
- Bliv siddende!
- Så De er en af advokatens klienter? - Ja, gennem mange år.
- Hvor længe har han styret deres sager. - Han har repræsenteret mit firma siden starten.
Men i min nuværende sag, har han været min forsvarer siden ... det står her ...
Jeg vidste ikke at Hastler også har privat praksis?
Jo, da. Man siger endda han er bedre som firmaadvokat end, De ved, de andre sager...
- Nu angiver De mig ikke, vel? - Jeg er ikke stikker.
Han er en meget hævngerrrig mand.
- Tror De han ville skade sin egen klient? - Absolut! Er han vred kan han finde på alt!
- Han ejer ikke skelneevne. - Hvad mener De?
De må fortælle mig en af Deres egne hemmeligheder, så jeg ved jeg kan stole på Dem.
- Okay, det skal jeg nok. - Godt, så fortæller jeg det.
- Jeg har også andre advokater. - Andre end Hastler?
Hele fem mere!
Og ved De hvad? ....
Han omtaler altid sine kolleger som "De store" advokater.
Men i det store advokatregister er han nævnt med de små sagskærere han ikke vil ....
- Har de også arbejdet for Dem? - Ja.
Det vil jeg gerne vide lidt om. Hvordan kan det lade sig gøre?
Det er også usmattende at holde styr på. Alt for meget for én mand.
Jeg har vist været der rigeligt.
Første gang jeg kom rejste alle sig. De troede vist jeg var dommeren.
Nej. De rejste sig for den vagt der førte Dem ind.
Der findes den tåbelige overtro, at man kan se på en mands ansigt om han bliver dømt eller ej.
Advokaten venter Dem. De kan altid tale med Bloch. Han bor her jo.
- Bor her? - Ikke alle er som Dem.
De forventer et møde når somhelst det passer Dem.
Desuden er advokaten syg.
Deres venner gør dem en tjeneste og De tager det bare for givet.
Ikke at jeg forventer tak. Jeg ville bare have at De skulle holde af mig.
Det gør jeg da også.
Hvorfor skulle jeg ikke kunne bede Hastler møde mig. Han er min advokat!
Det er ikke derfor. Han ser Dem fordi Deres sag endnu ikke er håbløs.
- K vil se hvad jeg mener med tiden. - Du taler for meget.
- Det er derfor advokaten ikke vil se ham. - Vi ses af og til, men man ved aldrig hvornår -
- og dét er det nervepirrende.
Man ved aldrig hvornår han tager imod. Og hvis jeg ikke er lige her når han gør -
- så forpasser jeg chancen.
- Og så må jeg vente meget længere. - Det er derfor jeg lader Dem sove her.
- Man bliver meget afhængig af sin advokat, hvad? - Og sandheden er at han kan lide det.
Er der måske andre som venter? Men alligevel bliver De her om natten.
- Vil De se hans kammer? - Okay.
- Han sover i pigekammeret. - Ja, hun lader mig låne det.
- Læg hende i seng. - Mr. K! Vent!
Mr. K! De glemte Deres løfte! De skulle fortælle en hemmelighed!
Okay, her er den: Jeg afskediger min advokat.
- Hvad gør De? Det kan De ikke! - Hastler har intet gjort for mig!
- Han er for syg og for ligegyldig! - Han er da ikke ligeglad. For Guds skyld!
Vent nu! Hold ham! Av!
- Forsvind! Bliv væk! - Lad ham være, Leni!
Generer hun Dem? Hun er tiltrukket af anklagede mænd!
Hun lægger an på dem alle og har sex med dem -
- og bagefter fortæller hun mig om det når jeg giver hende lov.
Hun fortæller alt!
- Kom De af en særlig grund? - Jeg kom for at fyre Dem!
- Vi bør ikke handle for hastigt!
Jeg ved De har gjort Deres bedste, men det er tid til at handle, nu!
- Den plan kan vi godt tale om. - Det er ikke en plan, det er et faktum.
De har intet gjort for mig endnu!
Et utal af mine klienter har stået der og sagt nøjagtig det samme.
- Det er nok fordi det var berettiget. - Det er faktisk rigtigt ....
Anklagede mænd ér tiltrækkende.
Ikke fordi anklagen i sig selv forandrer deres ydre -
- men har man øje for det, kan man altid udpege en anklaget blandt andre.
Der er bare et eller andet tiltrækkende over dem.
Det kan ikke være skyld, for de kan jo ikke alle være skyldige.
Nogle er smukkere end andre men selv ham Bloch er tiltrækkende.
Lad os få ham herind, så De kan lære hvordan andre anklagede behandles.
Gå ud og hent Bloch!
- Min beslutning er taget - Tænk hellere over det, Josef.
- De skal ind til advokaten. Skynd Dem. - Åh, tak ... tak, tak, tak....
Er det Bloch? Hvad vil De?
- Man bad Dem komme, ikke? - Jo, jeg var.
- De kommer på det forkerte tidspunkt! - Men man sagde omgående, sir?
- Skal jeg gå igen? - Nu er De her jo alligevel, ikke?
- Så bliv! - Ja, tak!
Forleden talte jeg med 3. dommeren om Deres sag. Vil De høre hvad han sagde?
Der er så mange forskellige meninger at det er umuligt at trænge gennem forvirringen.
Traditionen er, at dommeren ringer sagen igang med en klokke, og der kan procederes.
De vil ikke forstå hvorfor alligevel. Jeg er deres advokat. Ingen anden, forstået!
- De kan få en anden advokat. - Hvor vover De tale sådan.
- De behøver ikke finde Dem i den ydmygelse. - Følg Deres samvittighed, Bloch.
- Jeg er nede på mine knæ, sir. - Scchhh .... kom.
- Hvordan har han opført sig i dag? - Stille og arbejdsom.
- Hvad har han lavet? - Jeg låste ham inde i pigekammeret.
- Det er alligevel dér han bor. - Så du har ikke set hvad han har lavet?
Jeg kiggede ind til ham af og til. Han lå på knæ og læste i den bog De lod ham låne.
Der var ikke meget lys, men alligevel gjorde han som beordret.
- Forstod han det han læste? - Han følger linjerne og bladrer i bogen.
- Jeg tror bogen er svær for ham. - Bibelen kan være uhyre vanskelig.
Men meningen er at han skal forstå hvilke tanker jeg kæmper med for hans skyld.
- Læste han uden ophør? - Praktisk talt.
Han bad på et tidspunkt om vand. Kl. 20 lukkede jeg ham ud og fodrede ham.
Du roser ham for meget! Det gør det bare vanskeligere at fortælle ham sandheden.
- Dommerne var bestemt ikke positive. - Hvorfor ikke?
De blev irriterede og sagde at hans sag var håbløs.
Jeg sagde Bloch var samvittighedsfuld, men han er ulækker, beskidt og udannet -
- dog er hans adfærd som klient er pletfri. Men ved De hvad dommerne sagde?
"Deres klient snylter og manipulerer systemet, og den klokke der starter hans sag," -
- "har ikke engang ringet!" HOLD BØTTE, Hr. Bloch!
Og når De taler sådan foran min klient, nedbryder De hans tillid til mig, Hr. K!
Er De måske ikke stadig i live? De nyder stadig min beskyttelse.
- De fatter ikke at jeg har fyret Dem! - De kan stadig ændre beslutning.
Sommetider er det sikrere at være i lænker, end at være fri.
- Går De? De må være gal! - Åbn døren!
- De har intet sted at tage hen. - Jeg har taget min beslutning.
Hvor langt tror De selv De kommer uden Hastler?
- Jeg er heller ingen vegne kommet nu. - De må hellere besøge ham der.
- Overdommeren? - Nej, maleren. Titorelli.
Han kender allesammen. De bliver alle malet af ham. Ingen har større magt.
- Og han kan hjælpe mig? - Det er det han laver.
- Vær venlig at låse døren op. - FØrst i morgen. Advokaten har nøglerne.
Okay.
- Farvel og tak, Leni. - De kommer tilbage.
Jeg har set hvad der sker med hans klienter. Bloch er ikke en klient. Han er en hund.
- Bor Mr. Titorelli her? Maleren? - Hvad skal De med ham?
- Male mit portræt, selvfølgelig. - Deres portræt?
Ja, jeg kan stadig se jer. I kan ikke nare Titorelli.
Forsvind fra mit atalier!
Jeg kom sent hjem, så jer roder frygteligt. Og bedst som jeg lå under dynen -
- rækker en klo op og griber mig. Hun ventede under sengen.
- Titorelli, må vi komme ind nu? - Nej I må ej! Jeg er en fræk lille kat -
- der får beskidte tanker om alle de små misser derude!
- Husker du min issyl?
- Og hvad kan jeg gøre for Dem? De kunne måske råde mig?
- De vil måske købe et billede? - Jo, da! Bestemt
- Hvad arbejder De på nu? - Et potræt. Det mangler lidt.
- Det må være en dommer. - Det er mit speciale.
- Hvad er meningen med det der? - Det kan De da se. Retfærdighed.
Jo, der er bindet for øjnene, men er det der vinger?
- Jeg blev bedt om at male det sådan. - Hvorfor? Retfærdighedens gudinde -
- skal da stå stille så vægten ikke kommer ud af balance, ikke?
Det er gudinden for retfærdighed og for sejr i én figur.
-Hvad synes De det ligner? - Hjertets gudinde.
- Pitorelli. Må vi komme ind nu? - Spørg hvad jeg har i hånden?
- Slik? - Er det også en maler?
Pigerne tilhører retten. Næsten alt tilhører dem.
Men det er bag kulisserne, som her i mit atalier, De opnår noget.
Jeg glemte at spørge hvilken dom De vil have.
En udsættelse, en foreløbig eller en definitiv frikendelse.
Definitiv er selvfølgelig bedst, men det er ikke op til mig.
- Faktisk har jeg aldrig opnået det. - Men er der en mulighed?
Når vi forhandler kommer dommerne ind ad døren bag Dem.
Ham jeg forhandler med nu har faktisk en nøgle, hvis jeg skulle være ude.
Men han kommer som regel inden jeg er vågen. Det er ikke nogen smuk oplevelse at -
- vågne til synet af en dommer klædt ud i de latterlige ceremonielle rober.
- Må vi få hans jakke? - Pigerne tror jeg skal male Dem?
- Hvad var De andre muligheder? - Betinget frikendelse eller uendelig udsættelse.
- Bliver De dårlig? - Ja ... det må være varmen.
- Hvis jeg åbner døren kommer pigerne væltende ind. - Nej, lad være med det!
Ved foreløbig frikendelse skriver jeg en erklæring om deres uskyld, og går rund til alle de -
- dommere jeg kender, inklusiv dem jeg maler nu. Jeg fortæller at jeg står inde for Deres uskyld.
- Tror han Dem? - Sandsynligvis.
Nogle af dem er nødt til at tro mig.
- Og jeg bliver frikendt. - Foreløbigt frikendt.
De malere jeg omgås, har naturligvis ikke den magt som den højeste af alle retssale har -
- til at frikende dem definitivt. Den retssal har ingen af os adgang til. Så det er usikkert.
- Vi er heller ikke interesserede, forstår De nok. - Nej det forstår jeg ikke.
Det vi kan gøre er at fjerne anklagen fra deres skulde i en tid, hvorimod -
- hvorimod en definitiv frikendelse betyder at alle dokumenter bliver slettet.
Ved en udsættelse fotsætter deres dossier med at cirkulere i de forskellige retskontorer.
- Så det er nyttesløst at prøve dem begge? - Håbløst.
Og hvis De ryger ud af systemet kan politiet bare møde op og anholde Dem igen.
Det er selvfølgelig muligt at få endnu en foreløbig frifindelse -
- men så bliver De bare skiftevis anholdt og frifundet i al evighed.
- Vil en udsættelse af sagen så ikke være bedre? - Det ved jeg ikke rigtig ...
Så bor De hjemme, men er stadig anklaget og vil blive bedt om -
- jævnligt at skulle møde op til afhøring, undersøgelse, osv. igen og igen.
Jeg skal nok komme tilbage.
- Det skal De, for ellers må jeg hente Dem på Deres arbejde.
- Vær sød at låse mig ud. - Pigerne generer Dem ikke, vel?
De må heller bruge bagdøren. Men De sagde, De måske ville -
- se mine billeder. Måske De vil købe et par stykker.
Hvad med dette action-stykke? Det hedder "Vild natur" ....
Jeg køber det!
- Og dét her hører sammen ... - Jeg tager begge!
- Kan De lide dem? - Bestemt. De skal hænge i mit kontor.
- Jeg har faktisk et tredje... - Hvad skal De have for alle tre?
Det kan vi ordne næste gang. Vi kommer alligevel til at se meget til hinanden nu.
- Men det er jo retsbygningen?! - Kommer det bag på Dem?
Kun over hvordan denne retssal bliver ved at komme bag på mig.
En mand bør aldrig tage en lur eller være uopmærksom et øjeblik -
- for før man ved af det, er man en del af en dommers eller advokats ondskabsfulde leg.
Joe?
Jeg gør jer utilpas. I bliver urolige i mit nærvær -
- jeg troede I var bange fordi I troede jeg var Dommer. Men det i føler er smerte!
I kan ikke lide det I ser. Det er min mund!
I tror I kan se på min mund at jeg er fortabt! At jeg bliver dømt?
SKYLDIG! .... SKYLDIG! .... SKYLDIG! ...
- Josef K.
- Er De Josef K? Den anklagede? - Det siger man.
Deres sag går skidt.
- Men jeg har ikke appelleret endnu. - Lige nu må vi antage at De bliver Dømt.
Men, jeg er uskyldig!
Hvordan kan man kalde nogen skyldig? Vi er allesammen mennesker.
Sådan taler skyldige altid. Men, hvad vil De gøre nu?
Få mere hjælp. Der er steder jeg endnu ikke har prøvet.
De håber for meget på andres hjælp Især kvinders!
Kvinder har magt!
Tag bare sekretæren i retten. Han sprang på kvinden straks han så hende i døren.
Men det ved De selvfølgelig intet om. Hvor er døren? Jeg skal på arbejde.
Jeg er trods alt souschef i min afdeling.
- Hvad gør De i Kirken? Eller er vi i retten nu? - Jeg rejste mig fra mit sygeleje.
- Gå tilbage i seng. - Tror du virkelig du kan tale for dig selv?
Forsvare mig selv, eller kæmpe mod dig?
- Hvad er det? - Vi bruger visse visuelle hjælpemidler.
Deres lidelse står faktisk omtalt i forordet til loven.
"Foran loven står en dørvogter. En mand fra landet søger foretræde for loven" -
- "Men vagten lukker ham ikke ind, så han venter i håb om en senere tilladelse."
Jeg kender den. Til sidst dør manden af alderdom men han stadig venter.
Til sidst siger vagten til manden, at kun manden selv kunne have åbnet døren.
Vagten sagde: "Nu kan ingen komme ind"
"Og nu låser jeg døren!"
Nogen har påpeget, at manden selv valgte at møde op ved døren.
- Så vi skal tro på at alt det er sandt? - Vi behøver ikke tro alt er sandt ...
... Kun nødvendigt. - Sikke en sørgelig slutning.
At løgn er et grundlæggende princip.
Prøver De at modarbejde rette for at vise at De må være sindssyg?
De tror jo også at De er offer for en sammensværgelse.
- Det er jo tegn på sindssyge, ikke? - Vrangforestillinger om forfølgelse ...
Vrangforestillinger? Jeg tror ikke at jeg er nogen martyr.
- Et offer for samfundet, måske? - Jeg er et MEDLEM af samfundet.
Tror De at retten vil finde Dem udskyldig grundet sindssyge?
Det er hvad man vil have jeg skal tro.
Dét er sammensværgelsen. Vi skal tro at hele verden er sindssyg.
Tro at den er meningsløs og absurd.
Og hvad hvis jeg har tabt? Det har De også.
Det hele er tabt. Og hvad så?
Betyder det at hele verden er sindssyg?
- Fatter De ingenting? - Selvfølgelig er jeg skyldig.
Mit barn ...
Jeg er ikke deres barn.
Venter I på at jeg selv tager kniven?
Næ, nej! Det bliver jer selv der gør det.
Jer.
JER! ... JER!
Jer, I sølle tumper! I skal selv slå mig ihjel!
Så kom da! KOM!
"PROCESSEN" er baseret på en roman af Franz Kafka.
Skuespillerne var ...
ANTHONY PERKINS ARNOLDO FOÀ JESS HAHN WILLIAM KEARNS MADELEINE ROBINSON JEANNE MOREAU MAURICE TEYNAC NAYDRA SHORE SUZANNE FLON RAOUL DELFOSSE JEAN-CLAUDE RÉMOLEUX MAX BUSCHBAUM CARL STUDER MAX HAUFLER
ROMY SCHNEIDER FERNAND LEDOUX AKIM TAMIROFF ELSA MARTINELLI THOMAS HOLZMAN WOLFGANG REICHMAN WILLIAM CHAPPELL MICHAEL LONSDALE
Jeg spillede advokaten, skrev og instruerede denne film. Mit navn er: ORSON WELLES
DANSKE TEKSTER Beninu Andersen *Subs*4*Free*