Over landsbyen Vandorf ligger Borski Slott.
Ved århundreskiftet kom et urgammelt monster-
- og slo seg ned her. Ingenting overlevde, -
- og denne dødens ånd ventet på hennes neste offer.
Ja.
Jeg tror jeg kan begynne å male i morgen.
Jeg synes du er av de mest egoistiske mennene jeg har møtt.
Engasjert.
Skal du gifte deg med meg?
Det har jeg jo sagt, ja, -
- så snart jeg blir kvitt litt gjeld og får litt penger i banken.
- Bruno. - Herregud.
- Vi kan ikke vente lenger, Bruno. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg...
Vel, si det da.
Kom igjen, det kan ikke være så ille.
- Fortell meg hvorfor du vil... - Jeg bare vil det.
Hei, hei.
Hva skjer med deg?
Si det.
Jeg er gravid. Det er det som har skjedd.
Når oppdaget du dette?
For en uke siden.
- Hvor skal du? - Jeg skal treffe din far.
- Hvorfor? - Jeg skal holde forpliktelsene mine.
Jeg vil at han skal vite det.
Forpliktelsene dine?
Ja, det er dessverre slik han vil se på det.
Bruno.
Ikke gå til ham, Bruno.
Bruno, vent.
- Vel? - Han dreper deg hvis du drar dit.
Det tviler jeg på.
Å, Bruno.
Bruno!
VANDORF SYKEHUS
DOKTOR NAMAROFF
Hva er det, Carla?
De kommer med liket nå.
- Jeg vil ha det inn her. - Greit.
Og Inspektør Kanof ønsker å snakke med deg.
Takk.
Vel?
Jenten er datteren til Janus Cass, -
-innehaveren av Saracen Inn.
Dette er kanskje ikke det samme som de andre.
- Det er noe du håper. - Naturligvis.
Syv uløste mord på fem år-
-går ut over omdømmet mitt her.
Tror du at den unge mannen gjorde det?
Elskere krangler av og til.
Han er fremdeles savnet.
Den unge mannen heter Bruno Heitz.
Han kommer til Vandorf hvert år-
-og leier den gamle møllen.
Han er en kunstner, -
- sønn av Professor Jules Heitz på Universitetet i Berlin...
- doktor i litteratur. - Jeg kjenner ham.
Vi studerte sammen.
- Skal du kontakte ham? - Umiddelbart.
Jeg anbefaler at du venter.
Vent til de finner den unge mannen.
Som du vil, doktor.
Takk, Ratoff.
Vent her.
Frue.
Ratoff.
- Hvordan skjedde dette? - Hun slo meg, doktor.
- Så snart jeg gikk inn i cellen. - Dette er andre gang.
- Få en tvangstrøye på henne. - Greit.
- Søster, få noen til å se på kuttene. - Ja, doktor.
Hva er galt?
Doktor, skal du utføre en obduksjon?
På et lik som har blitt til stein?
Inspektør-
-hør.
De har fått ferten av noe.
Vi begynner å nærme oss slottet.
- Er du redd? - Ja, og jeg innrømmer det gjerne.
Vi har 20 menn innenfor en radius på 400 meter.
Du har en pistol, og bruk den hvis du må, -
- men husk at jeg vil ha gutten i live.
Fortsett, inspektør.
Da jeg fortalte faren om hans datters død, -
- så sa han at han ikke var overrasket.
Hva trodde du årsaken var?
At han visste om Bruno Heitzs dårlige rykte.
Som du selv hadde erfaring med?
Ja, sir. Det var visse episoder.
- Vennligst beskriv dem. - Overstadig beruselse...
- dårlig oppførsel i offentlighet. - Takk.
- Retten innkaller Janus Cass. - Janus Cass.
Mr. Cass, du er faren til den avdøde jenten, Sascha.
Ja, sir.
- Innehaver av Saracen Inn. - Ja, sir.
Fortell retten hva du vet om forholdet-
- mellom din datter og denne unge mannen.
Jenten min elsket ham, dessverre.
Han utnyttet henne og brydde seg ikke om konsekvensene.
Når du sier ”utnyttet henne,”-
- mener du at han hadde gjort henne gravid?
Ja, sir, han var et dårlig menneske.
Jeg forbød Sascha å ha noe med ham å gjøre.
- Men hun lystret deg ikke. - Dessverre.
Så du selv denne mannens forkjærlighet for alkohol?
Han kom ofte inn på Saracen Inn.
Og viste han voldelige tendenser?
- Vel, sir, jeg... - Takk, Mr. Cass.
Du kan sette deg.
- Retten innkaller Dr. Namaroff. - Dr. Namaroff.
Så, doktor, -
- kan du fortelle oss hva du mener dødsårsaken var?
Hennes dødsfall var utvilsomt et resultat av vold.
Jeg så dype sår rundt pannen, -
-og bulker i hodeskallen-
- som kan ha blitt forårsaket av et metallobjekt.
Takk, doktor.
Retten innkaller Professor Heitz.
Professor Heitz.
Er du Professor Jules Heitz, -
-far til den avdøde Bruno Heitz?
- Ja. - Og du hørt bevisene...
- i denne rettssalen? - Ja.
- Kjente du jenten? - Nei.
Fra bevisene jeg har hørt, -
- har jeg inntrykk av at din sønn var en bohem.
- Er du enig i det? - Han var en talentfull kunstner.
Han valgte sitt eget liv.
Jeg har også inntrykk av at han var en rundbrenner.
Nei.
Han hadde flere kjærester.
Muligens. Men det gjør ham ikke til en rundbrenner.
Og en spesiell kjæreste som han var utro mot?
Det nekter jeg å tro.
Du er faren hans.
- Ønsker du å tilføye noe? - Ja.
Jeg har lest avisene-
- og jeg er en student av menneskets natur.
Jeg har lest om de uløste mordene i Vandorf.
Jeg har også hørt på bevisene-
- og meningsytringene i denne rettssalen.
Jeg mener at alt jeg har hørt kommer fra frykt.
Fortsett.
Bevisene er omstendige, -
-fordomsfulle og uttenkte, -
- og alt for å gjøre en uskyldig mann til en syndebukk.
Jeg kan til og med si hva dommen din blir:
Mord og selvmord.
Min sønns uskyldighet blir besudlet for å få-
- en selvtilfreds avslutning på denne heksejakten.
Det er alt jeg har å si, Mr. Coroner.
Men tro meg, -
- jeg gir meg ikke før min sønns gode navn er renvasket.
Hvis du er ferdig, -
-så kan du sette deg.
Retten finner at den døde kvinnen ble drept-
-av hennes forlovede, Bruno Heitz, -
-som i et anfall av anger-
-tok sitt eget liv.
Retten er hevet.
Det har skjedd syv mord i Vandorf-
-de siste fem årene.
Hvert offer hadde de samme merkene.
Alle likene ble til stein.
Hvorfor nevnte du ikke dette på høringen?
Hvorfor prøver alle å unngå sannheten...
- inkludert deg? - Carla.
Jeg forventet at Kanof ville gjøre gutten til en syndebukk, men ikke deg.
Hvorfor er du så sikker på at han er uskyldig?
Fordi hun har kommet tilbake.
Hun er her-
-et sted-
-i dette sykehuset. Jeg vet det.
Kom inn.
Professor Heitz ønsker å treffe deg, sir.
Vis ham inn.
Professor, dette er min assistent, Miss Carla Hoffman.
- Står til? - Det var alt.
Du kan ta fri resten av dagen.
Jeg er lei meg for din sønns død.
Du har min dypeste sympati.
- Takk. - Sett deg.
Nei, takk.
Jeg vil stille deg et enkelt spørsmål.
Vær så god.
Du var gjest i mitt hus i Berlin en gang.
Du møtte begge sønnene mine, spesielt Bruno.
- Du snakket lenge med ham. - Det stemmer nok.
Hvilket inntrykk fikk du av ham?
Vel, jeg synes han var...
Normal?
Ja, naturligvis.
Men i stand til å drepe?
Min kjære Heitz, det er et urettferdig spørsmål.
Under spesielle omstendigheter, -
- så tror jeg at nesten alle er i stand til å drepe.
Men du er selvsagt partisk.
Jeg har vært i Vandorf i nøyaktig to dager.
Jeg har stilt spørsmål, men blitt avvist over alt.
Jeg har blitt nektet adgang til politistasjonen.
Hvor enn jeg går, så holder alle tett.
Du overdriver nok.
Nei, det finnes en forklaring.
Den ligger i fortiden.
En forferdelig hendelse som har blitt fortiet.
For folk i Vandorf, så er denne tingen ekte.
Noe de ikke kan nevne fordi de er redde.
De tror at den ikke eksisterer.
Det å innrømme at den eksisterer vil kun øke frykten deres.
Det var derfor min sønn ble dømt for mord.
Han var et menneske, virkelig.
Doktor, -
-jeg trenger din hjelp.
Jeg kan ikke tilføye noe til det jeg sa i retten.
La meg stille deg et siste spørsmål.
Har du hørt om Megæra?
- Megæra? - Hun var en av tre søstre.
De var kjent som gorgoner.
To av dem ble drept.
I følge sagnet, flyktet den tredje, Megæra, til dette området.
Det sies at når dødelige så på ansiktet hennes, -
-så ble de til stein.
Det sagnet er 2000 år gammelt.
Det stemmer.
Vi er vitenskapsmenn.
Jeg tror ikke på spøkelser, og det tror jeg ikke du gjør heller.
Det er den mest uvitenskapelige kommentaren jeg har hørt.
Jeg tror på eksistensen av alt-
- som menneskehjernen ikke klarer å motbevise.
Eller bevise?
Det er derfor jeg blir værende i Vandorf.
Jeg akter i det minste å bevise at min sønn ikke var en morder.
Et øyeblikk.
Et lite råd.
Hva?
Forlat Vandorf før det er for sent.
Hva er du redd for?
- Jeg er redd på dine vegne. - Grunnet hva jeg kan oppdage?
VANDORF-SAGNET
La oss dra til huset.
Kom igjen, la oss få ham ut.
Kom deg ut av Vandorf, Heitz.
- Dra hjem, Heitz. - Sir, burde vi ikke...?
Vi vil ha deg ut av dette huset.
Kom dere ut av huset mitt.
Så det er slik det skal være?
Politiet.
Kom igjen.
Jeg håper du ikke ble altfor hardt skadd.
Nei.
Hvis dette skjer igjen, inspektør, så holder jeg deg ansvarlig.
Beklager. Politistyrken min er liten.
Vi har andre oppgaver ved siden av å beskytte-
-uønskede gjester.
Du er ferdig her. Kan du ikke dra?
Jeg er ikke ferdig her.
Greit.
Jeg har advart deg.
Det er det beste jeg kan gjøre.
Hvis du ombestemmer deg, professor, -
- så skal jeg sikre deg fritt leide til stasjonen.
Jeg vil sende et telegram-
- til Professor Meister ved Universitet i Leipzig.
Kom inn.
Paul, det kom nettopp et telegram.
Det er fra din far. Han vil at du skal dra til Vandorf umiddelbart.
Dette er det første jeg har hørt fra ham siden Bruno forsvant.
Da bør du vel dra?
Toget går klokken 9 i morgen tidlig.
Greit.
Jeg håper at alt går bra. Gi beskjed hvis du trenger hjelp.
Og kan du være grei og hilse din far fra meg?
Ja, takk. Det skal jeg.
Hans!
- Hva skjedde, sir? - For Guds skyld...
ikke kom nærmere.
Ansiktet ditt.
Hør nøye etter.
Jeg har dårlig tid, Hans.
Jeg må skrive et brev til min sønn, Paul.
Han kommer i morgen.
I morgen tidlig-
-så må du gi ham brevet.
Kun Paul må få lese det.
- Forstår du? - Ja, sir.
La meg være i fred nå.
Det er ingenting du kan gjøre.
Adjø, Hans.
Jeg har heldigvis tid til å fortelle deg at i kveld-
- sliter jeg med smerter i brystet mitt.
Jeg blir til stein
Ja, du kan få se en kopi av dødsattesten hvis du vil.
Men når det angår liket, så er det opp til politiet.
De har nektet meg å se liket.
- Hvorfor? - Dette er en politistat, Mr. Heitz...
de trenger ikke å oppgi en grunn.
- Doktor, undersøkte du liket? - Naturligvis.
Og du mener at dødsårsaken utvilsomt var hjertesvikt?
Utvilsomt.
Hvordan vil du forklare dette?
”Jeg sliter med smerter i brystet. Jeg blir til stein.”
- Får jeg se det brevet? - Beklager.
Min far sa at jeg ikke skulle vise dette brevet til noen.
- Jeg forstår. - Han visste at han var døende...
da han begynte å skrive. Han skrev tre sider.
Det låter ikke som hjertesvikt.
Man jobber ikke når man får et hjerteslag.
Det vet du like godt som meg.
Han referer til ”en forferdelig ting-
-som går blant folkene i Vandorf.
Den forvandlet Sascha til stein og andre før henne, -
- en konspirasjon av stillhet og frykten.”
Og han nevner ”Megæra.”
Sier det navnet deg noe, Dr. Namaroff?
Du sier vel ikke at det er en forbindelse-
- mellom en figur fra et sagn og din fars død?
Da han skrev dette, visste han hva som skjedde med ham.
Han visste at han døde og hvorfor.
Det var ikke hjertesvikt.
Det er din mening.
Og den får du nok uttrykke på høringen.
Når holdes den?
Jeg vet ikke.
Men jeg skal sørge for at du får beskjed.
Adjø, Mr. Heitz.
Tilgi meg for at jeg gikk inn.
Døren sto åpen.
Hvem er du?
Jeg heter Carla Hoffmann, -
- jeg er Dr. Namaroffs assistent på sykehuset.
Du er Paul Heitz.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil gjerne hjelpe deg hvis jeg kan.
Vet Namaroff at du er her?
Da ville han blitt sint.
Du må tro meg, -
- jeg kom bare her for å hjelpe deg.
Snakket du med Dr. Namaroff i ettermiddag?
- Du snakket om Megæra. - Ja.
Fortalte Dr. Namaroff deg-
- at Megæras ånd vandrer i skogen-
- og at den også pleid å komme inn i dette huset?
Nei.
Fordi han ikke tror på det, eller sier at han ikke gjør det.
- Men du gjør det. - Jeg vet ikke.
Jeg vet bare at det skjer noe forferdelig her.
Megæra eksisterer, Mr. Heitz.
- Har du sett henne? - Ingen har gjort det og overlevd.
Tror Namaroff på henne?
- Det vet jeg at han gjør. - Hvorfor innrømmer han det ikke?
Fordi han er som alle andre.
Han prøver å benekte eksistensen til noe han ikke kan forklare.
Megæra er uforklarlig og skremmende.
Men du må tro at hun eksisterer.
Hvis ikke, så har du ingen grunn til å dra.
Og en dag vil du...
Vil du bli funnet som alle de andre.
Vel, takk for advarselen.
Men jeg må oppdage ting selv. Jeg kan ikke dra.
På under en uke har jeg mistet min bror og min far.
Jeg bryr meg ikke om hva som skjer med meg.
Jeg bryr meg.
Takk.
Jeg er takknemlig.
Jeg må gå nå. Jeg skal på vakt om en halvtime.
Adjø.
Jeg håper vi treffes igjen.
”Herbert Spencer sa en gang at alle legender og sagn-
-som mennesket vet om, -
- ikke er helt uten grunnlag i virkeligheten.
Hvis vi antar at han har rett, -
-så må vi gå til kilden, -
- til en tid for over 2000 år siden i Antikkens Hellas.”
Det var tre forferdelige monstre, -
-søstre, -
-de ble kalt gorgoner.
De het Tisiphone, -
-Medusa og Megæra.
De hadde levende slanger på hodene sine, -
- og hver slange var en tentakel fra den ondskapsfulle hjernen-
-som den kom fra.
Så forferdelig var en gorgon, -
-at den som så på henne-
-ble stiv av skrekk.
Det korrekte ordet-
-er forsteinet, -
-som betyr ”forvandlet til stein.”
Fortsett.
Jeg beklager.
Han kom inn da.
Det var alt jeg fikk tid til å huske.
Jeg vil at du skal stole på meg, Carla.
Hvorfor er dette brevet så viktig?
Fordi Professor Heitz visste mye om mytologi, -
- og hvis han hadde vært i live, så kunne han gitt et fullstendig svar.
Jeg hadde håpet å finne det i det brevet.
Har det hjulpet deg i det hele tatt?
Litt.
Jeg kan fortelle at...
Den djevelen. Hun er ute.
Se etter henne. Ikke kom tilbake før du har funnet henne.
- Jeg skal drepe henne. - Ratoff.
Bring henne tilbake i live.
Jeg skulle akkurat fortelle deg at Megæra ser ut som et menneske.
Et menneske?
Ikke prøv å snakke.
Alt vil gå bra.
Ratoff.
- Hvor er Dr. Namaroff? - Han er i laboratoriet.
Kan du be ham om å komme inn hit?
Miss Hoffman vil at du skal besøke Mr. Heitz.
Greit.
Ratoff.
Ja, sir?
Sa du at hun ikke var helt død da du fant henne?
Ikke helt.
Hun hadde nok styrke igjen til å spytte meg i ansiktet.
Og så døde hun.
Takk.
Hva skjedde med meg?
Miss Hoffman hadde en mistanke-
-om at noe ville skje med deg.
Vi fant deg liggende ved siden av bassenget i hagen din.
Hvor lenge har jeg vært her?
Fem dager.
- Fem...? - Ligg stille.
Husker du hva som skjedde før du falt?
Falt?
Husker du ingenting?
Jeg husker...
Jeg husker at jeg så noe-
-som ble reflektert i vannet.
Hva var det?
Et ansikt.
Det var forferdelig.
Det var det verste jeg noensinne har sett.
Du må hvile nå.
Jeg snakker med deg igjen om en dag eller to.
- En dag eller to? - Du er veldig svak.
Jeg vil ikke presse deg.
Pokker heller, jeg må vite om denne tingen...
Denne tingen...
- hva enn den var. - Jeg snakker som en lege nå.
Du lider av sjokk. Det er viktig at du hviler.
Jeg sier jo at jeg er frisk.
Jeg må vite det.
Jeg vil at du skal se på deg selv.
Vennligst gjør som jeg sier.
Det går greit.
Hun var her. Hun kom inn på rommet. Jeg så henne.
Du drømte. Ingen har vært her, jeg lover.
Hun lente seg over meg. Jeg så slangens hode.
Jeg sier det, hun var her.
Det var bare en drøm.
Du må hvile deg.
Mr. Heitz er klar til å dra.
Han vil gjerne snakke med deg før han drar.
Vel, be ham komme inn.
Mr. Heitz.
Sett deg, Mr. Heitz.
Jeg hørte at høringen om min far ble holdt for en uke siden.
Ja. Han ble begravd dagen etter at du ble syk.
Miss Hoffman sendte en krans på dine vegne.
Jeg skylder henne en stor takk.
Skal du dra til Leipzig nå?
Nei.
- Skal du bli i Vandorf? - Jeg skal tilbake til huset.
Doktor, jeg tror du vil løse dette mysteriet like mye som meg.
- Hvorfor kan vi ikke jobbe sammen? - Jeg forstår ikke. Hvilket mysterium?
Du får ikke behandle meg som en av dine nevrotiske pasienter.
Du vet hva jeg snakker om.
Jeg gjør dessverre ikke det.
- Adjø, Mr. Heitz. - Men, doktor...
Du er like redd for henne som alle andre, ikke sant?
Vel, jeg akter å finne denne skapningen.
- Virkelig? - Og ødelegge den.
Kan du komme til kontoret mitt?
- Ja, sir? - Det er fullmåne i natt.
Ikke slipp henne av syne.
Jeg føler at jeg har rett til å stille et spørsmål.
Hva er det?
Er hun i fare?
Hun kan være døden nær.
Jeg hadde en mistanke om at du var her.
Hvorfor utstedte Namaroff en falsk dødsattest?
Hvem prøver han å beskytte?
Jeg vet at det er utrolig, men beviset er i den kisten.
En mann som så på ansiktet hennes og ble forvandlet til stein.
Herbert Spencer sa-
- at alle legender og sagn som mennesket kjenner til-
- ikke er helt uten rot i virkeligheten.
Du har lest min fars brev.
Ja.
Jeg løy for deg.
Dr. Namaroff ville ha det brevet.
Jeg pugget deler av det.
Hvorfor ville han ha det?
Han håpet å finne ut mer om Megæra.
Ikke hat meg for dette.
Hvorfor forteller du meg dette nå?
Jeg er redd.
- For Namaroff? - Ja.
På en måte.
Men hvorfor?
Si det da.
Du spurte meg nettopp hvem han prøver å beskytte.
Jeg vet ikke.
Han nekter å si det.
Er Namaroff forelsket i deg?
Og sjalu?
Ja.
Så hvorfor drar du ikke fra ham?
Jeg skulle ønske at jeg kunne.
Carla?
Jeg tar deg med meg nå.
- Paul, jeg kan ikke dra. - Ikke vær redd.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg.
- Så forlat Namaroff. - Jeg kan ikke, Paul.
- Hvis du elsker meg, hvorfor ikke? - Jeg vet ikke.
- Jeg vet ikke hvorfor. - Carla.
Paul.
Vær så snill-
-ikke spør meg igjen.
Vil du at jeg skal stå her ute hele natten?
Professor Meister.
Jeg er jammen glad over å se deg.
Herregud, Paul.
Hva har skjedd med deg?
Vel, jeg har vært syk.
Syk?
Du ser ut som om du har kommet tilbake fra de døde.
- Hvor har du vært? - Her, i Vandorf.
Jeg hadde ikke sett deg på ganske lang tid, -
- så jeg ville komme ut hit for å se hva du drev på med.
Det er en lang historie.
Jeg har kommet langt for å høre den.
Vil du ha noen forfriskninger?
Nei, takk. Jeg spiste på toget.
Fortell meg historien din.
Var du ute i kveld, Carla?
Ja.
Hvor dro du?
Jeg tok en spasertur.
Var du alene?
Ja.
Det er ikke et vakkert syn.
Det slutter aldri å forundre meg at Guds største skapelse, -
- menneskehjernen, er det mest avskyelige et menneske kan se.
Husker du da vi fant Paul Heitz?
Ja.
Det var kvelden Martha hadde rømt, -
- og du fortalte meg at Megæra hadde tatt menneskelig form.
Vel?
Var det Martha?
Nei, Carla, det var ikke Martha.
Du mistenker noen.
Det er for tidlig å si noe sikkert.
Vi jobber så tett sammen.
Jeg har rett til å få vite det.
Vennligst si det.
Ikke før jeg er sikker.
God natt, Carla.
Så du så bare gjenspeilingen hennes?
Det holdt.
Da Perseus halshogget Medusa, -
- så siktet han ved å se på gjenspeilingen hennes i skjoldet sitt.
Hvis historien din er sann, så må jenten, Sascha, -
- ha sett direkte på gorgonen, og det må din far også ha gjort.
Du ble reddet av at du kun så gjenspeilingen.
- Dette vet vi. - Så du tror meg?
Jeg sier ikke at Megæra eksisterer.
Men du så utvilsomt noe.
Hallusinasjon eller ei, det var åpenbart ekte for deg.
- Hun var ingen hallusinasjon. - Naturligvis ikke.
Professor, ikke gjør meg til lags.
Er forestillingen om Megæra noe rarere enn reinkarnasjon, -
- som innrømmer at en ånd bor i en menneskekropp?
Sannsynligvis ikke, men den teorien er ennå ikke bevist.
- Tror du på det? - Verken eller.
Når det gjelder din egen historie, -
- la oss begynne med antagelsen av Megæra-
-har returnert-
-i en eller annen form.
Har du møtt mange folk siden du kom hit?
Veldig få.
Noen kvinner?
- Kun hun jeg fortalte deg om. - Ja, Carla. Carla...?
Hoffman.
Hvordan er hun?
Veldig vakker.
Jeg skjønner.
Du er forelsket i henne?
- Det var ikke det jeg sa. - Det trengte du ikke.
Jeg tar den drinken du tilbydde meg nå.
Det tillater jeg ikke. Det finnes ikke presedens.
Ikke bruk lange ord, inspektør. Det passer deg ikke.
Hvis du ikke ønsker å hjelpe, så går jeg over hodet ditt.
- Over hodet mitt? - Jeg antar at selv du...
innser at du har en overordnet.
- Hvordan våger du? - Utenriksministeren, for eksempel.
- Jeg vil gjerne understreke... - En venn av min bror.
Ikke tenk på det, inspektør. Jeg kan møte ham selv.
- Det er ikke... - Hva sa du?
Det er ikke nødvendig, professor.
Forespørselen din bare overrasket meg litt, -
-men du har utvilsomt en god grunn.
La meg se. Du vil se på bildene...
Av alle kvinnelige innvandrere registrert her de siste 10 årene.
Vel, jeg skal hente dokumentene.
Besøkende til Vandorf må kun registrere seg-
- hvis de ønsker statsborgerskap senere.
Dette er, naturligvis, en veldig demokratisk stat.
Det er en vakker kvinne, professor.
Ser dette ut som henne?
- Hun ser annerledes ut, men... - Det ligner på henne.
Hvor lenge har hun vært her?
Informasjonen står på baksiden.
Syv år.
- Når begynte mordene å skje? - Mord?
De du ikke klarte å løse, -
- og som din demokratiske stat har prøvd å dysse ned.
Når begynte de?
- Omtrent... - Ikke omtrent. Nøyaktig.
Fem år siden.
Takk.
Forresten, jeg forstår det slik at noen av dine demokratiske borgere-
- prøvde å jage bort den avdøde Professor Heitz.
Du bør fraråde dem å prøvde det med meg. Ha en fin dag.
Dr. Namaroff.
- Hva er det? - Mr. Heitz er på telefonen.
Han ønsker å møte deg med Professor Meister.
- Meister? - Fra Universitetet i Leipzig.
Jeg kan ikke treffe dem. Si at jeg er opptatt.
Mr. Heitz insisterte.
Carla, vær så snill.
Gjør som jeg sier.
Carla.
Da du gikk på spasertur i går, sa du at du var alene.
Du løy for meg.
Må jeg gjøre rede for alle mine aktiviteter for deg?
Du var med Paul Heitz, ikke sant?
- Hvorfor spør du ikke Ratoff? - Jeg spør deg.
Jeg er lei av å bli behandlet som en forbryter.
Hvorfor følger Ratoff etter meg hvor enn jeg går?
Hvorfor spionerer du på meg?
Jeg prøver å beskytte deg.
Jeg tror deg ikke.
Jeg har sagt det før. Det er stunder hvor du ikke bør være alene.
Fortell meg om de stundene. Si hva som skjer med meg.
Jeg kan ikke ennå.
- Dette er noe du finner på. - Nei.
- Du prøver å skremme meg. - Jeg vil ta vare på deg.
Slik at jeg vil la meg bli behandlet som en fange.
Jeg har fått nok.
Jeg er lei av sjalusien din.
Jeg er lei av deg.
Paul?
Beklager, Dr. Namaroff vil ikke treffe dere.
- Hvorfor ikke? - Han sier at han er for opptatt.
Paul, møt meg på Borski Slott i morgen klokken syv.
Hallo?
Carla?
Vel?
Namaroff nekter å treffe oss.
Paul.
Hvorfor ville du møtes her?
Det er mindre sannsynlig at de følger meg opp hit.
Ingen tør å komme til Borski Slott.
Når bodde det noen her sist?
For femti år siden.
Unntatt henne.
Henne?
Megæra.
Hvorfor hastet det med å treffe meg?
Har du ombestemt deg?
Ja, Paul.
Jeg vil dra bort med deg.
Vil du?
Jeg føler meg ikke lenket til Vandorf lenger.
Jeg er ikke redd mer.
Jeg blir med deg, Paul, -
-men det må bli nå.
Ikke umiddelbart, Carla.
- Hvorfor ikke? - Professor Meister prøver å hjelpe meg.
Med hva?
Finne Megæra.
Paul, ikke bli.
Hvis du elsker meg, så må du ta meg med mens det ennå er tid.
- Så snart jeg kan. Jeg lover. - Nå, Paul, nå.
Det tar ikke lang tid, Carla.
Det blir for sent.
Jeg må dra.
Jeg får kanskje aldri se deg igjen.
Carla.
Å, Paul.
Carla, hør på meg.
Paul.
Vet du hvem han var?
Det var Ratoff.
En av vaktene på sykehuset.
Kanskje du burde ha fortalt meg hvor du skulle.
- Hvorfor ville Ratoff drepe meg? - Du får spørre Dr. Namaroff.
Carla?
Ratoff, har du sett Carla?
Hun dro til rommet sitt.
"Carla Hoffman.
Hun ble sykesøster her i 1903.
I 1905 antok man at slet med hukommelsen.”
Med andre ord, hukommelsestap.
Det var fem år siden.
”I 1906 ble hun behandlet og antatt kurert.
I mellomtiden fortsatte hun å jobbe som sykesøster.”
La oss legge alle bitene på plass.
De første Vandorf-mordene stemmer med hukommelsessvikten.
En tilstand Namaroff var klar over.
Dette ville vanligvis ha avsluttet karrieren hennes, -
- men Namaroff, som du sa, er forelsket i henne.
- Herregud. - Vent nå litt.
I 1906 avsluttet Namaroff saken og sa at hun var kurert.
Men var hun det?
- Jeg tror ikke det. - Hvorfor...?
Bare vent. Jeg kommer til det.
Hun fortalte deg at hun ble overvåket.
- Fordi Namaroff er sjalu. - Muligens.
Og muligens fordi hun fremdeles mister hukommelsen-
-når det er fullmåne.
Hvordan vet du det?
Det står her, Paul. Alle datoene-
- da hukommelsestapet oppsto og når den kom tilbake.
Så du tror virkelig på det?
- Tror du at Carla er...? - Hvorfor skulle jeg ikke det?
- Jeg er ikke forelsket i henne. - Du er gal.
En ung og vakker kvinne som Carla?
Paul, jeg gjør ikke fysiske sammenligninger-
-mellom henne og Megæra.
Megæra døde for 2000 år siden.
Det er ånden hennes vi er opptatt av i dag.
Den har funnet et hjem i noen.
- Ikke Carla. - På gravlunden...
ba du henne om å gå. Hun nektet. Hvorfor?
Hun var ikke klar til å dra.
Hun kunne ikke dra, Paul. Det var fullmåne.
Megæras ånd var altfor kraftig.
Og i dag ba hun deg om å dra bort med henne.
- Gjorde hun ikke? Umiddelbart. - Hun var redd for Namaroff.
- Sa hun det? - Ja.
Jeg skal fortelle deg hvorfor hun var redd, Paul.
Fordi i kveld er første kvelden med fullmåne.
Dette er bare gjetning.
Det er forferdelig og helt grunnløst.
Jeg burde ha tatt henne bort. Jeg ble på grunn av deg.
Jeg trenger deg, Paul.
Ikke etter dette.
Du trenger bare noen som er enige med deg.
Hva prøver du å gjøre med meg? Med Carla? Ødelegge oss?
Paul.
Jeg måtte se deg igjen.
Det går greit. Vi reiser bort i dag.
Det er for sent.
Hvorfor?
Hvorfor er det for sent?
Jeg vet ikke.
Jeg kunne dratt i går.
Men nå kan jeg ikke.
Vi ser ut til å ha besøk. Du bør ta henne opp.
Kom igjen.
Jeg vil treffe Mr. Heitz. Kan du gi ham beskjed?
- Dr. Namaroff, antar jeg? - Stemmer.
Kom inn.
Jeg heter Meister, Karl Meister.
Jeg har sett frem til å treffe deg.
Jeg vil gjøre dette kort.
I dag morges ble en ung kvinne sett...
- ved dette huset. - Stemmer.
Jeg har grunn til å tro at hun er her nå.
Er hun en pasient av deg, doktor?
Jeg er ansvarlig for henne.
Ja, et offer for hukommelsestap er et stort ansvar.
Hva sa du?
Man vet aldri hva de er i stand til, eller hva?
De kan til og med begå mord når de har sine anfall.
Og ingen vil vite noe.
Hvor er Carla?
Hun er ikke her.
Du lyger.
Gjennomsøk huset.
Du må ikke forhindre loven. Jeg har en ransakelsesordre.
Mr. Heitz, hvis hun ikke blir funnet, så blir du tiltalt for kidnapping.
På hvilket grunnlag?
Jeg kan skaffe beviser.
Apropos beviser, Dr. Namaroff, -
- kanskje du kan gi denne tilbake til Mr. Ratoff.
Han etterlot den da han prøvde å drepe Mr. Heitz i går.
- Hva prøver du å si? - Ingenting, doktor.
Du sendte Ratoff til å følge etter Carla til Borski Slott, -
-hvor hun møtte Paul.
Da hun dro, prøvde Ratoff å drepe Paul med denne kniven.
Hvorfor vil du drepe Paul, Namaroff?
Er det fordi du er redd for at han vil ta Carla fra deg?
Eller fordi du tror han vil finne ut hemmeligheten du deler med Ratoff?
Svar meg.
Hvordan våger du?
Få hendene dine av meg.
Professor Meister.
Hvis du ikke slipper doktoren, så skyter jeg deg.
- Vel? - Hun er ikke i huset.
- Har dere sett i alle rommene? - Over alt.
- Hva med loftet? - Hun er ikke der.
Hvor er hun, Paul?
Jeg fortalte dem sannheten.
Hvor har hun dratt?
Om rundt en time går det et tog til Leipzig.
Hun skal være på det.
Har du ordnet et sted for henne å bo i Leipzig, Paul?
Hun skal bo på Hotell Kramer.
Skal du møte henne der?
Når vi har funnet Megæra.
Du burde ha blitt med henne.
Jeg var fristet.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Du kom her på grunn av meg.
Når vi finner Megæra, så drar jeg til Leipzig og møter Carla.
Jeg vil ikke være så sikker på det, Paul.
Hun kommer seg ikke til Leipzig.
Hun kommer seg ikke på toget engang.
Holder du fortsatt på den latterlige teorien din?
Hvis de finner henne før hun når stasjonen, har jeg bevist intet.
Når hun stasjonen, er hun i Leipzig klokken 17.
I så tilfelle foreslår jeg at du ringer Hotell Kramer rundt 17.30.
Kom inn.
- Noe nytt? - Nei, sir.
- Politiet gir opp om en time. - Gir opp?
De leter ikke i mørket.
Det er en fullmåne, Dr. Namaroff.
Den andre natten med fullmåne.
Du har vel ikke glemt at det er vanligvis da Megæra slår til?
Kom deg ut.
Carla.
Er du sikker?
Ja, takk.
Hun har ikke ankommet.
De må ha fått tak i henne før hun nådde stasjonen.
Jeg tviler. Jeg håper at jeg tar feil, men vi leter etter sannheten.
Det at hun ikke har ankommet beviser ingenting.
Men avskriver vi teorien min fordi det ødelegger planen din?
Eller fortsetter vi å lete etter sannheten?
Hun er der ute. Jeg skal lete.
Vent, Paul. Om en times tid er det mørkt. Vent til i morgen.
Paul, du finner ikke Carla.
Kom deg unna.
Beklager, Paul, men jeg kan ikke la deg ødelegge deg selv.
Hva pokker vil dere?
Jeg har en arrestordre for Paul Heitz.
- Hva er tiltalen? - Kidnapping av Carla Hoffman.
Det er latterlig. Du så at hun ikke var i huset.
Kan du informere Mr. Heitz?
Jeg gir ham fem minutter til å kle på seg.
Han er ikke der.
- Vel, hvor er han? - Jeg har ingen anelse, inspektør.
Du blir med meg til stasjonen.
- Det skal jeg ikke. - Ta ham med.
Carla.
Jeg venter på Carla, Mr. Heitz.
Carla.
Hun er fri nå, Paul.
Hun er fri.