EPISKOPAALINEN KIRKKO
SAARNA "HENKI VAI TOTUUS" Pastori T. Lawrence Shannon
Olkoot puhumani sanat sekä sydämeni mietiskely -
aina hyväksyttäviä silmissäsi, oi Herra, voimani ja vapahtajani.
Päivän saarna on Sananlaskuista.
25. luku, 28. jae.
"Mies, joka ei hillitse mieltään,"
"on kuin muurinsa menettänyt kaupunki."
Ja mietin, kun tutkiskelemme sydämiämme tässä temppelissä,
moniko meistä voi sanoa hillitsevänsä mielensä.
Sillä ihminen on heikko.
Miten usein me...
Miten usein...
Miten usein eksymmekään kaidalta tieltä?
Vain Herran huomassa olemme kuin muurittomat kaupungit.
Vain silloin voimme vastustaa paholaisen kiusauksia.
Emme voi hillitä itseämme yksin.
Vain Jumala on meidän...
Vain Jumala on meidän apumme ja pelastuksemme.
Hyvä on! Te tiedätte!
Siksi olette täällä! Tulitte katsomaan muuritonta kaupunkia.
"Missä kaksi tai kolme on kokoontunut minun nimeeni", sanotaan Sanassa.
Muutetaan aamuhartauden sanoja.
Missä kaksi tai kolme tai 20 tai 30 tai 200 tai 300 -
on kokoontunut kuiskimaan -
ja arvostelemaan... Niin ketä? Aivan, Jumalan miestä.
Sanoin Jumalan miestä ja tarkoitan sitä!
Tietäkää kaikki, että pastorinne, hengellinen paimenenne -
on kirkonmiehen jälkeläinen, kahden piispan lapsenlapsi.
Suvussa oli niitä, jotka uhmasivat vaaroja ja menettivät päänahkansa!
Miehiä, joilla oli miesten villi ja vapaa sydän!
He tyydyttivät nälässä ruokahaluaan.
He tyydyttivät ruokahaluaan, jonka minä olen perinyt!
Minä uhmaan teitä! Shannon uhmaa teitä!
Tarttukaa sotakirveisiin! Tarttukaa skalpeerausveitsiin!
Teroittakaa veitsenne! Skalpeeratkaa minut!
En halua enää johtaa tilaisuuksia, joissa ylistetään ja palvellaan -
tätä vihaista, äreää äijää, johon te uskotte.
Olette hylänneet rakastavan ja ymmärtävän Jumalan -
ja keksineet tämän julman, seniilin rikollisen,
joka syyttää maailmaa ja luotujaan omista vioistaan!
Sulkekaa ikkunanne! Sulkekaa ovenne!
Sulkekaa sydämenne Jumalan totuudelta!
Liskojen yö
Heipä hei.
- Missä he ovat? - Vieläkin kirkossa.
Inhoan pimeitä kirkkoja. Pidän auringonpaisteesta.
Anteeksi. En aina muista, mikä olit... tai siis mikä olet.
Mitä?
- Eikö tämä olekin ihana? - On.
- Mikä sen nimi onkaan? - Copa de oro.
"Kultakuppi". Voisiko siitä oikeasti juoda?
Samppanjaa kahdelle copa de orosta.
- Tohtori Shannon. - Miss Fellowes.
Olkaa hyvä, miss Peebles. Löysin samaa lääkettä. Paranette hetkessä.
- Kiitoksia. Paljonko olen velkaa? - Kuusi ja puoli pesoa.
Se maksoi vain kuusi pesoa Ciudad Juárezissa.
- Kirjoitin sen muistiin. - Ei sen ole väliä, Judith.
En palaa Ciudad Juáreziin saakka säästääkseni neljä senttiä.
- Olemmeko alamaissa? - Emme!
Fantastista.
Näittekö tuon?
Katsokaa, tuossa on toinen.
- Mitä pojilla on, tohtori Shannon? - Iguaaneja, täkäläisiä jättiliskoja.
Ne maistuvat kuulemma kanalta.
Syövätkö he tosiaan noita kamalia otuksia?
- Hank, pysähdy sillalla. - Pysähdynkö?
Aivan, sillalla.
- Miksi me pysähdyimme? - Nautimme hetken kauneudesta.
Näemme ohikiitävän välähdyksen kadotetusta viattomuudesta.
- Olemme jäljessä aikataulusta. - Ajakaa vain, kuljettaja.
Hyvä on.
Veljelläni Abilenessä, siis Clarence Throxtonilla -
on 23 itsepalvelupesulan ketju.
Hän haluaa hautakiveensä kirjoitettavan:
"Hän vapautti Texasin naiset pyykkipäivän orjuudesta."
Voitko käsittää heitä? Kaakatus alkoi heti alkumatkasta.
Jos haluaa kaikki kodin mukavuudet, miksei pysy kotona?
- Tämähän on ollut avartava kokemus. - Niin on.
Kaikki on mennyt pieleen alusta asti. Koko matka on ollut huono-onninen.
Palatkaapa paikallenne, miss Goodall.
- Lupasit kutsua minua Charlotteksi. - Hyvä on, Charlotte.
- Etkä sinä voi olla tohtori Shannon. - Sano vain Shannon.
Etkö sinä voi olla Larry, jos minä olen Charlotte?
Älä ole sydämetön.
En olekaan. Olen juuri huomannut.
Vaihdetaan paikkoja, Charlotte.
Haluan keskustella tohtori Shannonin kanssa reitistämme.
Nähdään myöhemmin, Larry.
Oletan, että tiedätte Charlotten olevan alaikäinen, tohtori Shannon.
Miten se liittyy reittiimme?
Unohtakaa hänet oman etunne vuoksi.
Tajuatteko, että olen saanut pappisvihkimyksen?
En tiedä, mitä Tierra Calientessa tapahtui, enkä haluakaan tietää.
Jos tietäisin, joutuisin ryhtymään toimenpiteisiin.
Mitään ei tapahtunut.
Vastaanottovirkailija vain sekoitti avaimemme. Se oli erehdys.
Vakuutan, että epäilyksenne ovat täysin perusteettomia.
Jättäkää hänet rauhaan, tai ryhdyn toimenpiteisiin.
Kas niin, tytöt, lauletaan taas.
Nämä lääkkeet eivät auta yhtään. Eivät yhtään!
- Rengasrikko. - Kumi puhkesi.
Jarruhihnat, tuulettimen hihna, kolme puhjennutta rengasta.
Matkoilla tapahtuu ikävyyksiä. Renkaan vaihtaminen ei kestä kauan.
Meillä ei ole enää vararenkaita. Tuo pitää paikata. Se vie puolisen tuntia.
Hoida sinä se, Hank.
- Judith! Tarvitsen sinua. - Hyvä on, Peebie.
- Eikö olekin ihanaa? - On.
Oletko tosiaan pappi, Larry?
- Kuka väittää toisin? - Ei kukaan. Mietin vain.
Miksi kysyt?
Blake's Tours mainostaa matkoja, joita johtaa pastori T. Lawrence Shannon.
Väittäisivätkö he sellaista suotta?
- Onneksi olet pappi. - Mitä tarkoitat?
Se on niin jaloa.
Olet kiinnostunut ihmisten sieluista.
Voit antaa ihmisille niin paljon, jopa minunlaiselleni.
Voin puhua sinulle.
En voisi kuvitellakaan uivani pastori Hotchkissin kanssa. Hän on vanha.
Mene takapenkille pitkäksesi ja nosta jalat ylös.
- Oletteko nähnyt miss Goodallia? - Olenhan minä.
Missä hän sitten on?
Hän on Shannonin kanssa tuolla.
Charlotte!
Kotona oli yksi poika, joka luuli rakastuneensa minuun.
Hän teki elämästäni ihan mahdotonta.
Isi järjesti minut matkalle ja halusi tietysti, että minulla on esiliina.
- Charlotte! - Elämä on kummaa.
Ilman sitä typerää poikaa en ehkä olisi tavannut sinua.
- Charlotte! - Tartu käteeni, Larry.
- Minkä takia? - Ettemme ajaudu erillemme.
Charlotte, käsken sinun palata rannalle!
Charlotte Goodall! Pääsit matkalle minun ansiostani.
Charlotte! Kuuletko, Charlotte?
Tiedän, että kuulet. Uhmaat minua tahallasi. Charlotte!
Charlotte! Pysy erossa siitä miehestä! Kuuletko?
Äitisi uskoi sinut minun hoitooni. Minä olen vastuussa.
Pääsit matkalle minun ansiostani!
Charlotte!
- Miss Fellowes. - Kamala tyttö.
Uhmasit minua. Uhmasit minua tahallasi.
Mitä luulitte meidän tekevän? Kutevanko?
Senkin elukka. Elukka!
Elukka!
Hyvä piispa Williams. Luovuin pari vuotta sitten terveyssyistä virastani.
Ajan ja ulkoilman ansiosta olen...
Hei, mitä sinä teet? Mene pois täältä! Kello on kolme aamulla.
- Halusin puhua. Kyse on elämästäni. - Kyse on työpaikastani.
Älä välitä tästä surkeasta työstä. Isillä on kolme Ford-liikettä.
En näe Fordia tulevaisuudessani.
- Oletko juonut, Larry? - Silloin olisin vieläkin juomassa.
Mikä on vialla? Miksi olet ihan hikinen?
Ethän käsitä väärin tätä, että tulin huoneeseesi.
Ethän ajattele...
Se poika kotona sanoi, ettei tällaista ihoa saisi olla kenelläkään.
Siihen pitäisi muka hankkia lupa. Eikö ollutkin hassua?
Ei. Tai siis siihen tosiaan pitäisi hankkia lupa.
Ainakin kunnes on tarpeeksi vanha saamaan ajokortin.
Mene pois huoneestani ja sängystäni. Suljen silmät, kunnes olet poissa.
- Olenko varttunut liian nopeasti? - Olet. Tai siis... Olet.
Älä johda minua kiusaukseen, Herra.
Mene nyt kotiin. Löydän tieni yksinäni.
- Sitä tulinkin kertomaan. - Mitä?
Minä lähden kotiin huomenna Puerto Vallartasta.
Lähden lentokoneella Puerto Vallartasta.
Karkaan siltä omistushaluiselta ämmältä, kun hän viettää siestaa.
Häivyn hänen huomaamattaan.
Et saa kertoa, minne menin. Antaa hänen tuskailla.
Antaa hänen luulla, että katosin viidakkoon.
En halunnut sinun olevan huolissasi. Halusin hyvästellä sinut kunnolla.
Kun sinä tuot ryhmän takaisin, olen sinua vastassa -
copa de oro tukassani aivan rajan tuntumassa.
Minä ylitän kohta järjen rajan, kulta.
Ei. Olen suunnitellut kaiken, rakas.
Tarvitset ison kirkon Thunderbird Heightsista. Isi on siellä iso kiho.
Sekä vaimon, joka ymmärtää jaloa tehtävääsi.
- Ei, ei. - Kyllä. Hoidan asian. Isi hoitaa sen.
- Ei. - Kyllä.
"Mies, joka ei hillitse mieltään, on kuin muurinsa menettänyt kaupunki."
Minä hillitsen mielesi. Pitelen sinua.
- Ei. Ei, ei. - Kyllä. Kyllä.
Charlotte.
Charlotte, kerroin sinulle, että olen pahoillani.
Sinulla on varaa antaa anteeksi.
Olin suunniltani raivosta.
En tarkoittanut sinulle pahaa.
En ikimaailmassa tekisi sinulle pahaa.
Charlotte.
Sinun täytyy antaa minulle anteeksi. En kestä olla näin onneton.
Shannon? Avatkaa ovi, Shannon.
Kuulette kyllä, Shannon. Lapsi on luonanne. Avatkaa heti.
Hän kertoo isälle ja kaikille.
Tyttö on tuolla, ja ovi on lukossa.
Eikä nyt ole kyse avainten vaihtumisesta. En salli tätä!
Tämä on loppunne, Shannon. Pidän siitä huolta.
Ette pääse minnekään piiloon.
Ei hätää, miss Fellowes. Hyve voittaa, teidän hyveenne.
Odottakaapa vain.
Huomenta. Edessä on hieno matka. Maisemat ovat alueen kauneimpia.
Otin vapauden ostaa teille matkamuistoja.
Rakastan sinua.
Nämä lahjoittaa teille pastori T. Lawrence Shannon.
Miss Peebles.
- Missä miss Fellowes on? - Luulitko selviäväsi tempauksestasi?
- Mitä tarkoitat? - Olet pulassa.
Hän oli kirjoittanut sähkeen tuomari Fellowesille Texasiin.
Hän haluaa selvityksen elämästäsi.
- Mistä tiedät? - Hän pyysi lähettämään sen.
Sanoin, ettei se kuulu kuljettajan töihin.
- Hyvin tehty, Hank. - Et päässyt pälkähästä.
Miss Fellowes meni lähettämään sähkeen itse.
Hän tekee sinusta selvää.
Huomenta, miss Fellowes.
Minä... Minä ajan.
Olemme perillä, Peebie. Huolesi ovat ohi. Pääset kylpyyn.
"Ambos Mundos -hotelli Puerto Vallartassa" -
"on täysin nykyaikainen, ilmastoitu hotelli" -
"viehättävän aukion laidalla. Erinomainen ruoka ja palvelu."
Shannon? Tuolla on hotellimme.
Shannon! Pysähtykää.
Pysähtykää heti. Shannon. Shannon!
Yritätkö tappaa meidät, pastori?
- Oletko seonnut? - Tämä ei ole Ambos Mundos.
Meidän piti asua Puerto Vallartan keskustassa.
Hyvät naiset, olemme Mismaloyassa, länsirannikon eedenissä.
Kiitätte minua lopun ikänne. Vastaavaa ei löydy koko Meksikosta.
Kokki on kiinalainen. Toin hänet Shanghaista itse.
Jättäkää laukut. Henkilökunta huolehtii niistä.
Viekää meidät Puerto Vallartaan. Odotan tärkeää sähkettä.
En voi viedä teitä mihinkään, koska pastori vei virranjakajan kannen.
Shannon! Ette selviä tästä, Shannon!
Fred?
Fred!
Shannon!
Miten hitossa olet täällä nyt?
Voiko joku raahata laukkuni ylös?
Pepe!
- Fred! Missä olet? - Fred ei kuule sinua, kulta.
Onko hän kalassa?
- Kauanko olet juopotellut? - En ole humalassa.
- Mikä sinua sitten vaivaa? - Minulla on kuumetta.
- Missä Fred on? - Kuollut.
- Sanoitko kuollut? - Juuri niin. Fred on kuollut.
- Miten? Milloin? - Siitä on alle neljä viikkoa.
Hän kuoli saappaat jalassa taistelussa marliinia vastaan.
Luotin siihen, että Fred pelastaa minut.
Hän oli toivoni. Laskin kaiken hänen varaansa.
- Sinähän olet hajoamassa. - Niin olen. Nuo repivät minut hajalle.
Ajattelin vain pääseväni riippumattoon kuistille sademetsän ja rannan ylle.
Mene riippumattoon. Teen sinulle kookosrommin.
Jos alan nyt juoda niitä, en lopeta koskaan.
Pastori! Naiset haluavat takaisin kaupunkiin.
Sano, etteivät he voi mennä takaisin kaupunkiin.
Kalastaja-Fredin piti kesyttää tuo bussilastillinen ihmissyöjähaita.
- Minun pitää saada naiset tänne. - Eikä pidä.
Paikka on suljettu elokuussa kuten aina.
Lopeta tuo ja häivy!
Maxine, sinun pitää auttaa minua.
- Olet ihan seonnut. - En voi menettää tätä seuruetta.
Olen koeajalla, koska edellinen seurue oli kamala ja yritti hankkia potkut.
Jos menetän tämän seurueen, saan potkut, ja mitä sitten?
Tämän alemmas ei enää voi vajota.
Hyvä on, kulta. Jos asia on sinulle noin tärkeä, he voivat jäädä tänne.
- Tuolta tulee aisaparisi. - Hänen nimensä on Hank. Hank.
- Auta minua hänen kanssaan. - Tarjoan kookosrommin.
Ei, ei. Hänen pitää ensin purkaa auto.
Et selviä tästä. Jotkut naisista voivat huonosti.
He kävelevät takaisin, ellet anna sitä osaa.
He pyörtyvät tässä helteessä. Tarvitsen apuasi, Hank.
Tässä kaksi miestä mittelee voimiaan märän kanalauman kanssa.
Tiedän, mitä teen, Hank. Älä unohda sitä.
Kellokas lähetti sähkeen Los Felizistä.
Vastaus tulee Puerto Vallartaan.
Ellemme ole siellä, vastausta ei voida toimittaa eikä hän pääse toimiin.
Siksi toin heidät tänne. Aivot toimivat. Tarvitsen vähän aikaa.
Minun on voitettava taas puolelleni nuo vanhat... arvon rouvat.
Tähän aikaan huomenna he syövät kädestäni.
Pastori T. Lawrence Shannon vannoo sen sinulle.
Mitä vannoit sille tytölle, jota olet vikitellyt?
Tällä alalla pärjää vain, jos ei sorru liioitteluun, ja tuo oli liioittelua.
Olen kaikin keinoin yrittänyt torjua sen varhaiskypsän viettelijättären.
Puhutpa pirullisesti viattomasta tytöstä.
Et torjunut häntä punkastasi viime yönä.
Aivan, olipa hassua.
Pastori saa liioittelematta kuulla kunniansa.
Vai torjunut! Tyttö kertoi, miksi kaappasit meidät tänne.
Tarinanne ovat erilaiset.
Hän aikoi lentää kotiin Puerto Vallartasta,
etkä sinä kestänyt nähdä hänen lähtevän.
Fantastista. Todella fantastista.
Mrs Faulk, rakas, anna hänelle ruokalista naisille näytettäväksi.
Ruokalistasi on fantastinen.
Kas niin. Kiitos. Kas tässä, Hank.
Menepä näyttämään tätä fantastista ruokalistaa naisille.
Kuvaile näköalaa kukkulalta, palatsimaista hotellia, mitä vain.
Tuo heidät ylös.
Hän on hieno, rehellinen nuorukainen.
Anastit siis tipun, ja vanhat kanat kaakattavat.
Tilanne on vakava. Lapsi on varhaiskypsä.
Hänen esiliinanaan on sotilaallinen, miehekäs opettajatar.
Kauankohan kestää hiostaa Baptistien naisopiston opettajat -
ulos paahtavaan helteeseen pysäköidystä linja-autosta?
He hoippuvat parhaillaan ulos.
Taisin voittaa tämän erän. Vanha kunnon Hank.
Vanhan kunnon Hankin pitäisi suojautua.
Sieltä hän rynnistää kuin raivostunut urosnorsu. Autathan minua?
Hän yrittää myös sälyttää niskoilleni syytteen alaikäiseen sekaantumisesta.
Mistä siinäkin oikein on kyse?
Siitä, että alle 20-vuotias tyttö viettelee miehen. Älä naura.
Miksi haluat aina nuoria tyttöjä?
En halua minkään ikäisiä.
Miksi sitten otat heitä, Shannon?
Kaikki kaipaavat inhimillistä kontaktia.
- Shannon! Senkin huijari. - Tulkaa ylös. Kaikki on hoidossa.
Noin ei pidä tehdä. Ei keskipäivällä tropiikissa kesällä.
Ei pidä juosta ylämäkeen kuin johtaisi joukkoja taisteluun.
En halua neuvoja vaan sen virranjakajan kannen.
Kerroinkin tästä seurueesta. Mrs Faulk, miss Fellowes.
- Hierotteko sopimusta? - Millaista sopimusta?
- Saako Shannon teiltä lahjuksia? - Kukaan ei saa minulta lahjuksia.
- Käännytän enemmän väkeä... - Onko teillä puhelinta?
- Haluan soittaa vastapuhelun Texasiin. - Puhelin on toimistossa.
Milloin tänne on saatu puhelin?
Fred sai puhelinyhtiön vetämään johdot.
Mene kuuntelemaan, kenelle hän soittaa.
Älä anna hänen soittaa Blake's Toursiin. Saan potkut.
Olemme pian perillä, Peebie.
Miss Peebles, olen ilahtunut.
Arvasin, että terve järki voittaa. Ihastutte Mismaloyaan.
Olemme täällä pakosta. Miss Peebles on sairas.
- Hän tarvitsee... - Vessaa.
- Hank, hae matkatavarat. - Saatte itse valita huoneenne.
Kas tässä: mukavuutta ja yksityisyyttä.
- Peebie. - Emme voineet muuta.
Hän on hieman huonovointinen. Mrs Faulk huolehtii hänestä itse.
Te ja Charlotte, miss Goodall, voitte jakaa tämän huoneen.
Minä haluan oman huoneen.
Se sopii minulle. Hän voi asua omassa huoneessa.
En enää vastaa hänen teoistaan. Hän saa olla vapaasti,
kunnes palaamme sivistyksen pariin.
Hank! Minä otan miss Fellowesin laukun.
Kiitos.
Tätä tietä, miss Fellowes.
- Onnistuiko puhelunne? - Oli ruuhkaa. He soittavat.
- Miss Fellowes, kuunnelkaa hetki. - Mistä on kyse?
Minulle on käynyt samoin kuin kaikille jossain elämänvaiheessa.
- Elämäni on romahtanut. - Miten se korvaa vaivamme?
Tunnustin olevani aivan lopussa.
Kiltti miss Fellowes, en halua uskoa, että kukaan ajattelisi omaa etuaan,
kun toinen on aivan lopussa ja silti...
Kuunnelkaa te minua. Raadoimme matkan eteen, ja matka on huijausta.
Fantastista.
Olemme matkanneet päiväkausia kuumassa bussissa pitkin sivuteitä,
jotta te saisitte välityspalkkionne.
- Koko porukalla on punatauti. - Se ei ole minun syyni.
Annoin tarkat ohjeet siitä, mitä saa syödä ja juoda.
- Punatauti tulikin ruokapaikoista. - Kyse ei ole punataudista vaan...
Se on Montezuman kosto. Se tunnetaan atsteekkitanssina.
Niinkö? Minäkin aion kostaa, tohtori Shannon.
Tuskin Fredkään olisi saanut tuota aisoihin.
Mene pitkäksesi.
- No niin, Shannon. - Mitä aiot tehdä?
- Onko partaasi koskaan ajellut nainen? - Osaan ajaa partani.
Täriset liikaa. Kauanko sitä on jatkunut?
Olen hautonut tätä matkan alusta asti. Tämä on painajaista.
Sitten Een-Doorin noita uhkasi ajaa minut hautaan.
Silloin pakokauhu valtasi mieleni ja riivaaja iski.
Aiheuttaako riivaajasi vain pakokauhua?
Älä sano "vain pakokauhua" kuin sanoisit "vain spitaalia".
Pakokauhu on vakavaa.
- Kenelle madame Lafarge soitti? - Jollekin tuomarille Corpus Christiin.
- Minne menet? - Kiskon puhelimen seinästä...
Maksoin puhelimesta 1 200 pesoa.
Makaa ihan rauhassa. Kun saan sinut kauniiksi, menen peruuttamaan puhelun.
Sinulla on kultaristi kaulassa. Aiotko palata kirkkoon?
Kirjoitin eilen piispalleni antautumiskirjeen.
Miksi huijaat itseäsi, Shannon? Et aio palata kirkkoon.
Muuten et pelkäisi työpaikan menettämistä.
Kirkkoon ei mennä kuulemaan ateistisia saarnoja.
En ole koskaan pitänyt kirkossa ateistista saarnaa.
Hyvä on, kulta.
- Minkä kokoisia kenkiä käytät? - En tajua kysymyksen syytä.
Nämä kengät ovat entiset, ja muistaakseni käytät vain yhtä paria.
Fredin jäämistössä on yhdet hyvät kengät, ja koko näyttää sopivalta.
Rakastin Frediä, mutten halua täyttää hänen kenkiään.
Sinun voisi käydä huonomminkin, kulta. Voisi käydä huonommin.
Missäpäin meri on?
Se on tuolla, mutta emme näe sitä puilta.
Minä tunnen ja haistan sen. Se on elämän kehto.
Kuuluvatko he seurueeseesi? Hehän näyttävät hulluilta.
Elämä sai alkunsa meressä.
Voi! Hyvää päivää.
Hei.
Oletteko auttanut huonosti kävelevää herraa ylämäessä sademetsässä?
En yrittäisi sitä edes alamäessä.
Voinko jotenkin auttaa?
En lainkaan kadu, että tulimme. Näkymä on mahtava taiteilijalle.
Kuulin kaupungissa, että paikka sopisi taiteilijalle,
eikä se ollut liioittelua.
Voinko jotenkin auttaa?
- Toki. Etsin hotellin johtajaa. - Se olen minä.
Tekö olette johtaja? Hyvä. Olen Hannah Jelkes.
- Mrs...? - Faulk. Maxine Faulk.
- Etsittekö huoneita? - Kyllä, mutta meillä ei ole varausta.
Hotelli on elokuussa auki vain erityisille vieraille.
Hehän vasta erityisiä ovatkin.
- Tuo vanhushan kuuluisi sairaalaan. - Hän vain nyrjäytti nilkkansa aamulla.
Kas niin, vaari. Kaksi askelta, yksi, kaksi. Perillä ollaan.
Hannah, kerro rouvalle, että haurauteni on tilapäistä.
Pian minä jo ryömin ja sitten taaperran.
Ja ennen pitkää hyppelen kuin vuorikauris.
Aivan, isoisä. Selitin asian.
Tiedän, ettei kaikkiin hotelleihin oteta koiria, kissoja eikä apinoita.
Joihinkin ei huolita edes lähes satavuotiaita pikkulapsia.
Sano rouvalle, että jos hän antaa anteeksi häpeällisen pitkäikäisyyteni -
sekä tilapäisen voimattomuuteni,
lahjoitan hänelle esikoiskokoelmani viimeisen signeeratun kappaleen.
Se julkaistiin... Milloin, Hannah?
Presidentti McKinleyn murhapäivänä, nonno.
Isoisäni on runoilija Jonathan Coffin.
Hän on 97 vuotta nuori, ja hänestä tulee 98 vuotta nuori 5. lokakuuta.
Vanhukset ovat uskomattomia.
- Puhelin! Peruutitko puhelun? - Milloin muka?
Puhuinko liikaa? Olinko taas liikaa äänessä?
Niin taisi käydä. En usko, että saamme jäädä tänne.
Hänen katseensa sanoi selvästi "ei".
Älkää pelätkö. Saatte varmasti jäädä.
Tuomari Truman Fellowes soitti. Hän lienee akan veli, ei mies.
Sanoin, että sisko lähti jo.
Maxine, olet elämää suurempi.
Kirjoittaudummeko nyt sisään?
Voitte tehdä sen ihan milloin vain, mutta haluan kuusi dollaria ennakkoa.
Kuusi dollariako?
Kolme dollaria hengeltä. Näin sesongin ulkopuolella hinnat ovat kiinteät.
Vai niin. Meillä taas on tapana sopia erikoisjärjestelyistä.
- Mitä tarkoitatte? - Tässä on käyntikorttimme.
Olette ehkä kuullut meistä. Meistä on kirjoitettu.
Isoisäni on vanhin yhä kirjoittava runoilija,
ja hän lausuu runojaan.
Minä maalaan akvarelleja ja piirrän muotokuvia.
Matkustamme yhdessä ja maksamme kulumme -
isoisäni runonlausunnalla ja myymällä piirtämiäni muotokuvia.
Kuljen yleensä pöytien välissä ruoka-aikoina.
Käytän taiteilijan työtakkia, jossa on viehkeitä maalitahroja.
En ole tungetteleva. Esittelen vain töitäni.
Hymyilen herttaisesti ja pyydettäessä piirrän nopean muotokuvan.
Entä vaari?
Esittelen hänet vanhimpana yhä kirjoittavana runoilijana.
Pyydettäessä hän lausuu yhden runoistaan.
Ne ovat tosin kaikki hyvin vanhoja, mutta nyt hän laatii uutta runoa.
Ensi kertaa 20 vuoteen hän laatii uutta runoa.
Se on siis kesken.
Inspiraatio on yhä tallella, mutta keskittymiskyky on heikentynyt.
- Juuri nyt vaari ei keskity ollenkaan. - Hän vain ottaa nokoset.
Vaari. Vaari! On aika mennä maate.
- Hetkinen vain! - Olkaa hyvä.
Kokeilimme Puerto Vallartan hotelleja, mutta ne eivät huolineet meitä.
Joudun jättäytymään armoillenne.
Hyvä on. Saatte jäädä yhdeksi yöksi, mutta vain yhdeksi.
Missä matkatavaranne ovat? Eikö niitä ole?
Kätkin ne polun juureen isoisän pyörätuolin kera.
Pepe!
He pyydystävät iguaania.
- Mitä he tekevät sillä? - Vangitsevat, lihottavat ja syövät.
Pepe!
No niin. Voitte asua majassa 9.
Miten vaari pääsee syömään? Anna sviitti.
Sehän on luksussviitti!
Tiedän. Olet luonnostasi antelias ihminen.
Kas niin, vaari, nyt mennään. Juuri noin.
- Halusiko joku kuulla runon? - Ei, menemme vain huoneisiimme.
Isoisä taisi saada lievän aivohalvauksen, kun ylitimme Sierraa.
Vanhuksilla on usein aivoverenkierron häiriöitä.
Oireet katoavat niin pian, ettei niitä aina edes tajuta.
Lepää vähän aikaa, nonno.
Oliivinoksa niin tyynenä
Katselee taivaan sineä
Ei itke eikä rukoile
Ei epätoivoa ilmaise
Jätän nonnon tänne ja asetun itse tuonne.
Huoneen katto vuotaa, mutta se selviää vasta sateella,
ja silloin ei voi tehdä muuta kuin uida ulos.
- Ei kai, mr... - Shannon, pastori T. Lawrence.
Mr Shannon. Etsin kuivan paikan sateella.
Montako kertaa olette kiertänyt maailman?
Lähes yhtä monta kertaa kuin Maa on kiertänyt Auringon.
- Kiitos, mr Shannon. - De nada, de nada.
Keskus.
- Keskus, aquí parlar englantia? - Sí, señora. Voinko auttaa?
Olen miss Fellowes Mismaloyasta. Mitä tapahtui Texasin-puhelulleni?
- Minne? - Corpus Christiin.
- Luulin teidän lähteneen. - En voi lähteä, kun virranjakajan...
Keskus, tilatkaa puhelu uudestaan,
ja minä pidän linjaa varattuna vaikka koko iltapäivän.
Hyvä on, señora.
Viettelijä!
- Mitä? - Viettelijä!
- Mitä te nyt kaakatatte? - Mikset kertonut?
Kertonut mitä?
- Olette paljastunut. - Koko häpeällinen menneisyytenne.
- Esiinnytte hurskaana. - Olen pappi. Jos joku väittää muuta...
Kultaristisi todistaa asian.
Luulitte olleenne ovela, kun käskitte naisenne peruuttaa puheluni.
Miss Fellowes, jos yritätte vihjailla jotain, etuhampaanne ovat vaarassa.
Veljeni on ollut yhteydessä Blake's Toursiin.
He vakuuttivat ryhtyvänsä toimenpiteisiin.
Mitä te tarkoitatte?
- Minulla on sopimus... - Se on arvoton.
Veljeni on tuomari, ja hän ilmoitti työnantajallenne,
ettei heidän tarvitse työllistää miestä, joka viettelee nuoria tyttöjä.
Viettelee! Annoitko hänen ymmärtää, että...
Miten voit kuvitella minun...
Olette tehnyt sitä Virginian Pleasant Valleystä -
siihen viime yön kamalaan hotelliin asti.
Nyt sille tuli loppu. Pastori Shannon pantiin viralta.
Tuo on halpamainen vale.
Minua ei pantu viralta. Minut vain häädettiin kirkosta.
Syyllistytte herjaukseen. Voin viedä asian oikeuteen. He ovat todistajia.
Tuollaisen tarinan kertominen voi...
Näytän teille. Näytän teille kaikille.
Ette voi puhua viraltapanosta.
Näytän teille. Näytän teille.
Ellette syökään häntä, minun täytynee järjestää ruokaa.
- Mitä tämä sotku on olevinaan? - Keittoa.
Se on palanut pohjaan!
Chang, olen varoittanut sinua jo.
Tätä kamaa ei tuoda tänne loma-aikanakaan.
Muistatko, kun sitä eksyi enchiladoihin?
- Mitä teet noista kaloista? - En mitään. Olen lomalla.
Pedro voi paistaa ne chilin kera ja tehdä tulista ruokaa.
- Kalat voisi höyryttää. - Vieraita ei suvaita täällä.
Enkö saisi auttaa? Antakaa minun.
Synnyin ja kasvain Nantucketin kalasatamassa.
Olen valmistanut kaikkia kaloja paitsi valaita, jotka ovatkin nisäkkäitä.
Tiedän, mitä yritätte.
Olette avulias, jotta saisitte ilmaisen majoituksen.
En yrittäisi mitään niin läpinäkyvää noin käytännölliselle naiselle.
Halusin auttaa keittiössä... Saisinko veitsen, kiitos?
Se on machete.
Olen vain huomannut,
että mr Shannoniin kohdistuu vihamielisyyttä seurueen taholta.
Se pätee etenkin... miss Fellowesiin.
Ajattelin, että rauhoittava ateria rauhoittaisi hänen mieltäänkin.
Miss Jelkes, te olette huijari.
Fantastisen kylmäverinen huijari.
- Taidatte olla puilla paljailla. - Niin olemmekin.
- Ihan kuin ylpeilisitte sillä. - En ylpeile enkä häpeile.
Meille vain on käynyt niin.
- Tiedättekö, mitä se tarkoittaa? - En taida tietää.
Se on kiinaksi "ei huolta". Kiinalainen kokkimme sanoo niin.
Fredillä oli tapana sanoa,
että niihin sanoihin kiteytyy koko itämainen viisaus.
- Fred? - Mieheni. Edesmennyt mieheni.
- Miten äskettäin menetitte hänet? - Siitä on melkein neljä viikkoa.
En vielä tajua, että hän on poissa. Hän oli muutenkin aina kalassa.
Hän tuskin avasi suutaan, paitsi kun hän lauloi kännissä.
Hän makasi riippumatossa ja joi ja lauloi koko yön.
Vieraat eivät valittaneet, tai he saivat lähtöpassit.
Niin varmaan.
Rakastin Frediä. Sitä ei ehkä nähnyt käytöksestäni, mutta Fred tiesi sen.
Hän oli 28 vuotta minua vanhempi.
Emme maanneet yhdessä enää aikoihin.
Fred sanoi olevansa impotentti, mutta minusta häntä ei vain kiinnostanut.
- Mikä häntä sitten kiinnosti? - Vain kalastaminen.
Hän päästi kalat aina vapaiksi, paitsi koukun nielleet, jotka söimme.
Fred oli suvaitsevainen.
Kun palkkasin rantapoikia, Fred vähät välitti.
Ei hän nostanut meteliä kuutamouinneistamme.
Hän vain meni kalaan koko yöksi.
- Hän oli varmaan hieno mies. - Totta vieköön.
Ihmiset vuodattivat ongelmiaan Fredille, joka jaksoi kuunnella.
Hän oli parempi kuin nuppitohtorit, koska hän tunnisti vaivat heti.
Siksi Shannonkin tuli aina Mismaloyaan.
Kerran hän tuli tänne näin sesongin ulkopuolella kuten nytkin.
Yritin iskeä hänet, mutta Shannon ei suostunut, koska oli Fredin kaveri.
- Nämä ovat valmiita käsittelyyn. - Niin olin minäkin, miss Jelkes.
En voinut sanoa, ettei Fred piitannut.
Se ei olisi ollut reilua.
Olette itsekin mielestäni hieno ihminen.
Älkää yrittäkö huijata minua. Tunnen itseni.
- Minulla on biologiset tarpeeni. - Rantapojat...
Jep.
Mutta minäkin tiedän, että on eri asia rakastaa miestä -
kuin vain maata hänen kanssaan. Tiedän sen.
Nelly oli leidi
Hän viime yönä menehtyi
Soikaa, kellot Muistoksi Nellin
Tumman virginialaismorsion
Älä tule huoneeseen. Älä ylitä kynnystä.
Älä sotke elämääni. Minulla on kuume.
- Varo! Kävelet lasinsiruilla. - Viis siitä.
Saat haavoja jalkoihisi. Lattialle tulee verta.
- Kuka näki sinut? - Vain iguaani.
- Suojelusenkelisi nostaa äläkän. - Nostakoon.
Vihaan häntä ja sitä narttua, joka tuhosi sinut Virginiassa.
Sinä tuhoat minut Meksikossa. Nouse ylös.
Istu. Selitän yhden asian. Katso ja kuuntele.
Miehen tunnetilillä on tietty kate, mutta omani on kulunut tyhjiin.
En voi kirjoittaa šekkiä enkä tehdä nostoja.
Voi luoja, siihen tuli veritahroja.
Anteeksi vain, mutta olet yhtä vaarallinen kuin nuori ja kauniskin.
Juuri nuoruus ja kauneus tekevät sinusta vaarallisen,
ja siksi pystyt tuhoamaan tuhon partaalla olevan miehen.
Emme palaa takaisin. Jäämme tänne yhdessä.
Elämme rannalla kuten Fletcher Christian ja se alkuasukastyttö.
Otat minut vaimoksesi, Larry.
Voi luoja, ei, ei.
Mikään ei ole pahempaa noin epävakaalle tytölle -
kuin sekaantua näin epävakaaseen mieheen.
Kaksi epävakaata ihmistä -
ovat kuin kaksi maata, jotka riitelevät epävakaissa oloissa.
Tuhovoima voi räjäyttää koko maailman palasiksi ja korjauskelvottomaksi.
- Kävelet paljain jaloin lasinsiruilla. - Kävelisin läpi helvetin...
jotta saisin sinut ulos huoneestani.
- En usko, ettet rakasta minua. - En rakasta... En rakasta ketään.
On vaikea tajuta, ettei saa vastarakkautta siltä,
jota kuvittelee rakastavansa...
Et kävelisi siruilla, ellet rakastaisi minua.
Kävelen lasinsiruilla siksi, ettet sinä jätä minua rauhaan.
Minäkin teen niin. Kävelen lasinsiruilla ja vuodan kuiviin.
Ei onnistu. Häivyt huoneestani ja elämästäni!
Päästä irti!
- Et tule enää lähellenikään. - Päästä irti! Vihaan sinua!
Olet pilannut elämäni! Olet tappanut minut!
Päästä irti!
- Mistä on kyse, mr Shannon? - Helvetistä ja kirouksesta.
- Jalkanne ovat verillä. - Lasi hajosi lattialle.
Istukaa. Minulla on antiseptistä liuosta ja sideharsoa.
Fantastista. Todella fantastista.
"Fantastinen" tuntuu olevan lempisananne.
- Miss Jelkes, elämme kahdella tasolla. - Kahdellako vain?
Fantasiataso ja realistinen taso ovat tasot, joilla elämme.
- Mutta kumpi niistä on todellinen? - Sanoisin molemmat.
Kun elää fantasiatasolla, kuten minä olen elänyt viime aikoina,
mutta joutuu toimimaan realistisella tasolla,
silloin iskee riivaaja.
Ja minä olen riivattu.
Ei kultainen tuo kausi lie
Kun usva, laho puun tuon vie
Kas näin. Menen nyt siivoamaan lasinsirut huoneestanne.
Antakaa olla, mutta voisitteko tuoda kenkäni ja papinkaulukseni lattialta?
Aiotteko pitää jumalanpalveluksen, mr Shannon?
En, en aio tehdä mitään.
Toisitteko myös virranjakajan kannen?
- Tämänkö? - Juuri sen.
Ellette pidä jumalanpalvelusta, miksi pukeudutte epämukavasti?
Koska minun väitettiin menettäneen virkani ja valehdelleen siitä.
Osoitan arvon naisille, että olen edelleen virkapukuinen pappi.
Tämä ei taida onnistua. Kaulus on niin kulunut, ettei nappi pysy kiinni.
- Pahus. - Hannah!
Hyvänen aika! Hän kaatui.
Hei, vaari.
Kas näin.
- Olisipa oma pulssini yhtä vakaa. - Pyörryttikö sinua, isoisä?
Ei, ei...
Suunnittelin uutta runoani ja...
Missä keppini on?
Tässä se on, vaari.
Löin tahtia kepilläni, ja keppi lipsahti.
- Teidän on paras levätä hetki. - Niin, lepään hetken.
Hänellä ei ole hätää. Voimme puhua ulkona.
Miksi hengitätte tuolla tavalla?
Jotkut ottavat ryypyn, ja toiset ottavat pillerin.
Minä vain vedän muutaman kerran syvään henkeä.
Älkää antako tämän säikäyttää.
Hän oli ällistyttävä, täysin ällistyttävä,
kunnes hän alkoi saada näitä pikku kohtauksia, mitä lienevätkään.
Yritin saada hänet palaamaan Nantucketiin,
mutta hän halusi tulla Meksikoon,
joten Meksikossa olemme.
Hän suostui lepäämään vasta meren rannalla.
Hän kutsuu sitä "elämän kehdoksi".
Täällä me siis olemme, mr Shannon,
kuin kaksi linnunpelättiä tuulisella kukkulalla elämän kehdon yllä.
Ja maan syliin putoaa...
- Hannah, Hannah! - Mitä, isoisä?
- Uskon saavani runon valmiiksi täällä. - Minustakin tuntuu siltä, vaari.
- En ole eläessäni ollut näin varma. - Minäkään en ole ollut.
Tietysti saat runon valmiiksi. Sehän on jo melkein valmis.
Olen täällä, jos haluat minun kirjoittavan jotain muistiin.
Hän varmaan nukkuu jonkin aikaa.
Miss Jelkes, voinko saada yhden savukkeistanne?
Ette saa polttaa näitä. Ne on tehty katuojista nostetuista tumpeista.
Ottakaa tästä. Tuontitavaraa Englannista, ilmatiiviissä rasiassa.
Ne ovat elämäni ylellisyys.
Otan mielelläni, kun kerran heititte omani pois.
Minäpä kerron teille hieman itsestänne, miss Jelkes.
Olette hieno nainen, todellinen ja mahtava.
Mitä tein ansaitakseni kohteliaisuuden?
Otitte savukkeet esiin, ja niitä olikin vain kaksi.
Teillä ei ole varaa ostaa lisää edes halpaa laatua, joten säästitte ne.
Osuitte armottomasti oikeaan.
Kun pyysin savuketta, annoitte sen lainkaan epäröimättä.
Teette ison numeron vähäisestä asiasta.
Enhän toki. Teen vähäisen numeron hyvin suuresta asiasta.
Kauanko olette ollut poissa papin toimesta, mr Shannon?
Miten se liittyy riisin hintaan Kiinassa?
- Ei mitenkään. - Entä kahvin hintaan Brasiliassa?
- Perun kysymykseni ja pyydän anteeksi. - Vastaan mielelläni.
Olen... Olen toiminut virassa ainoastaan yhden vuoden -
sen jälkeen, kun sain pappisvihkimyksen.
Sapattivapaanne on ollut pitkä.
Hoidin seurakuntaa yhden vuoden ajan, ja sitten...
En menettänyt virkaani, mutta minut häädettiin kirkostani.
Piirrättekö te minua?
Yritän piirtää.
Miksi teidät häädettiin?
Haureuden ja papille sopimattoman käytöksen vuoksi.
Missä olosuhteissa syyllistyitte ensimmäiseen rikkomukseen?
Haureuteenko?
Hyvin nuori pyhäkoulunopettaja halusi tavata minut kahden kesken, ja...
Hän esitti asiansa kiihkeästi.
Tunnustiko hän rakkautensa?
Älkää pilkatko minua, miss Jelkes.
En pilkannutkaan.
Olin niihin aikoihin hitonmoinen pikkusielu.
Sanoin tytölle: "Polvistutaan ja rukoillaan yhdessä." Niin teimmekin.
Ja sitten yhtäkkiä polvistuminen vaihtuikin makuuasennoksi.
Seuraavana päivänä hän viilsi itseään isänsä partaveitsellä.
- Kuoliko hän? - Ei toki, laastarin ansiosta.
Siitä syntyi kuitenkin skandaali.
- Voin kuvitella, että asiaa puitiin. - Niin puitiin.
Kun sitten näin sunnuntaina omahyväiset, tuomitsevat katseet,
minuun iski halu järkyttää väkeä.
Ja minä järkytinkin heitä. Ajoin heidät ulos kirkosta.
Mitä siitä seurasi?
Minut pantiin yksityiseen parantolaan toipumaan hermoromahduksesta.
Kun pääsin pois sieltä, siirryin tälle alalle.
"Matkoja Herran maailmassa Herran palvelijan opastamina."
Niin mainoksessa lukee.
Siinä sivussa Shannon on kuitenkin kerännyt todisteita.
- Todisteita mistä? - Ihmisen julmuudesta Jumalaa kohtaan.
- Mitä tarkoitatte? - Aiheutamme Hänelle tuskaa.
Olemme myrkyttäneet Hänen ilmakehänsä.
Olemme teurastaneet Hänen eläimiään ja saastuttaneet Hänen jokiaan.
Olemme jopa kajonneet Hänen jaloimpaan luomukseensa, ihmiseen,
ja aivopesseet hänet omaksi luomukseksemme.
Olemme silponeet, sulloneet ja säilöneet.
- Liikunko liikaa? - Ette tietenkään.
Mr Shannon, mitä te teette, jos...
Jos mitä?
- Jos miss Fellowes saa tahtonsa läpi. - Ja hankkii minulle potkut.
Mitä teette silloin?
Minä joko palaan kirkkoon tai...
lähden uimaan kauas. Tuollahan se on. - Mikä?
Kiina.
- Oliko tuo ruokagongi? - Sapuska on pian valmista.
- Voitteko jo paremmin, miss Peebles? - Taidan voida.
Drinkki ei tekisi teille pahaa.
Näytätte vartionjohtajalta. Otatteko drinkin?
Istumme vain odottamaan lounasta.
Miss Fellowes. Tiedän, että teitä kaivelee moni asia.
Voisitte kuitenkin rentoutua ja juoda kookosrommin.
Säästäkää ne ystävällenne Shannonille. Minä en ryyppää.
Entä maistuisiko ruoho?
En yleensä tarjoa sitä vieraille, mutta te olette sen tarpeessa.
Saanko katsoa?
Piirrän vain pikaisia muotokuvia. En ole kovin lahjakas.
- Onko katseeni noin villi? - On, mr Shannon.
Minulla on kuumetta.
- Mitä täällä tapahtuu? - Mitä tarkoitat?
- Olenko kolmas pyörä? - Ettehän toki.
Mitä piilottelet? Näytä sitä.
Miksi te hänet piirsitte? Hän on rahaton.
Ehkä haluatte kuvan, mrs Faulk.
Kiitos vain, mutta yksi tuota lajia riittää.
- Kuka haluaa drinkin? - Minä en ota mitään, kiitos.
Ottakaa vain. Olettehan jo velkaa huoneista ja ruoista.
- Lopeta, Maxine. - Painu sinä helvettiin!
Mr Shannon! Mrs Faulk!
Olette lapsellisia. Lopettakaa heti. Tuo on häpeällistä.
Tämä on häpeällistä.
- Tajuattehan... - Tajuan, että olette heittiö.
Käytätte ukkoa hyväksenne, jotta pääsette hotelleihin ilman etumaksua.
Raahaatte häntä mukananne kuin kerjäläiset rampoja lapsia.
Lähden kaupunkiin, pystytän telineeni aukiolle,
myyn maalauksia ja piirrän turisteja.
En ole heikko ihminen. En yleensä epäonnistu näin.
- Minäkään en ole heikko. - Ette tosiaan.
- Vahvuutenne on vaikuttavaa. - Se on...
Miten pääsette kaupunkiin ilman rahaa?
Kuljen apostolin kyydillä.
Olen Nantucketista. Siellä osataan kävellä.
Pakkaan tavaramme, panen isoisän pyörätuoliin -
ja työnnän häntä mäkeä alas ja kaupunkiin asti.
Hän ennemmin lähtee kuin jää tänne,
ja se on minullekin mieluisampaa, mrs Faulk.
- Rauhoittukaa. - Olen aivan rauhallinen.
Minä en ole. Siinä vika onkin. Vika on Shannon.
- Näin, miten välillänne väreili. - Olen vanhapiika ja lähes 40-vuotias.
Kukapa ei ole? Minä huomaan kyllä väreilyt.
Teidän välillänne alkoi väreillä heti, kun saavuitte tänne.
Se saa minut kiihtymään.
Älkää kysykö syytä. Hän on rahaton, riivattu ja lähes työtön.
Ne ovat vain olosuhteet, mrs Faulk, eivät itse mies.
Unohtakaa, mitä sanoin. En ollut vihainen teille vaan Shannonille.
Ja silti oksa niin tyynenä
- Katselee taivaan sineä - Teen vaarille totin.
- Vanhat ihmiset tarvitsevat totia. - Olette ystävällinen.
Teen Manhattanin kahdella kirsikalla, että hän elää lounaan yli.
- Charlotte! Charlotte! - Mikä häntä nyt risoo?
Charlotte! Tytöt! Charlotte!
- Mikä nyt on hätänä? - Oletteko nähnyt Charlottea?
Hän on kadonnut. Charlotte!
- Charlotte! - Charlotte.
- Charlotte! - Rauhoittukaa ja kertokaa kaikki.
Hän ei tullut lounaalle. Huone on tyhjä, eikä hän ole omassanikaan.
En tiedä, mitä on tapahtunut. Etsitään hänet. Charlotte!
Charlotte!
- Lisää. - Ei lisää.
- Ei enää lisää. Menkää kotiin. - Minulla ei ole kotia.
Menkää kotiin. Pitäkää dollarinne. Olen rikas mies.
En halua dollareitanne. En halua, että tanssitte täällä.
- Lisää musiikkia. - Ei.
Emme halua poikien tietävän tuollaisista tytöistä.
En mene takaisin ylös. Päästäkää irti minusta!
Hyvä, Hank! Näytä heille!
Lyö!
Iske taju kankaalle!
Hyvä! Lyö heitä!
Lyö uudestaan!
Näytä heille, Hank!
Anna mennä!
Anna mennä, Hank!
Iske heiltä taju kankaalle!
Näytä heille, Hank!
Anna mennä, Hank!
Pelastit minut, Hank. Olet urhea.
Olet sankarini. Vie minut kotiin, Hank.
Siis kotiin asti. Kerron isille, että pelastit minut.
Hän tekee kaikkensa kiittääkseen sinua.
Haluaisiko joku teistä kenties vilkaista töitäni?
Tämän nimi on Kuutamo päivänvalossa muisteltuna.
Tämän muotokuvan piirsin alle viidessä minuutissa.
Kuningatar oli silloin vielä prinsessa, ja hän oli Afrikassa.
- En päässyt tietenkään lähelle. - Ei kiitos.
Rakkaus on laulu, jota juopunut viulisti soittaa
Mutkaisilla kujilla kompastella koettaa
- Ei nyt, nonno. - Sydän musiikista täyttyy
- Ja hän soittaa... - Nonno kiltti.
Hän luulee, että joku pyysi lausumaan runoa.
Ei se mitään. Vaarihan on tämän porukan ilopilleri.
Tässä on vaarille. Juokaa lasi tyhjäksi.
Tämä kala on maukasta, sanoivatpa muut mitä hyvänsä.
Tuo tänne. Voisin ottaa lisää.
Ja pidäkin nyrkkisi kurissa.
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi, että tappelet hyvin kalaa vastaan, jos kala on kuollut.
Olipa hyvä vitsi.
Isin mukaan menestyjän erottaa epäonnistujasta se,
että hän tunnistaa tilaisuuden sen nähdessään.
Minä kyllä tunnistan tilaisuuden.
Voi, Hank. Kerron isille, ja hän on ylpeä sinusta.
Hannah! Paljonko saimme?
Älä huuda, isoisä.
Pantiinko käteesi hopeaa vai paperia?
- Nyt ei saa huutaa. Syömme lounasta. - On ruoka-aika.
- Paljonko he antoivat? - Hän ei lopeta huutamista.
Vaari, saitte viisi dollaria. Panen rahat taskuunne.
- Emme ota vastaan almuja. - Ne olivat vain pesoja.
- Me putsaamme tämän paikan. - Totta vieköön putsaamme.
Mennään ensimmäiseksi cocktailbaariin.
Taotaan, kun rauta on kuumaa. Kun se on kuumaa.
Haloo. Haloo!
Omistaja puhelimessa. Miten voin auttaa teitä?
Kuka?
Shannon! Sinua kysytään. Henkilöpuhelu El Pasosta.
Tätä olette odottanut, miss Fellowes.
Siellä on arvoisa työnantajani, jota en itse arvosta.
Osoitan nyt, miten lahjomaton mies -
hoitaa lähes mahdottoman tilanteen voittoisaan päätökseen.
Pastori T. Lawrence Shannon puhelimessa.
Miten voitte, mr Blake? On mukavaa kuulla teistä.
Olisittepa tekin täällä. Ilma on kuin nuorta viiniä tähän aikaan vuodesta.
Miten niin olenko humalassa? Tunnette minut paremmin.
En piittaa minkään tuomarin puheista.
Tiedämme molemmat, että olen saanut pappisvihkimyksen.
- Shannon, saatte potkut juuri nyt. - Hetkinen, senkin nolla.
Kuunnelkaapa minua. Matkaopas on kuin laivan kapteeni.
Linja-auto on hänen komennossaan.
Voin vakuuttaa teille, että Shannonin linja-auto on kunnossa.
Olen luotsannut sen karikkojen ja syvyyksien vaarojen ohi.
Siis kuvaannollisesti puhuen. Olen edelleen komentaja.
Minulla on taskussani komentajan aseman symboli.
Ette voi erottaa miestä, jolla on virranjakajan kansi.
Shannon voi erottaa teidät, mutta te ette voi erottaa Shannonia.
Tämä matka päättyy rauhassa ja yhteisymmärryksessä. Shannon voittaa.
Kas niin, Hank, oletko ylpeä minusta? Olethan miehistöni jäsen.
Tuo musta silmä tuo sinuun särmää, Hank.
- Päästä irti, senkin apina! - Minä sain sen! Sain sen, sain sen!
Nyt näet, miten vihaan sinua. Vihaan sinua.
Luulin sinua ystäväkseni, mutta oletkin vihollinen.
Pelisi on pelattu, pastori.
Juhla on ohi.
Lähdetään. Kerätään tavarat ja häivytään tästä läävästä.
- Läävästäkö? - Autan pakkaamaan.
Pääsette Puerto Vallartaan 20 minuutissa.
Tästä lähtien tätä matkaa johdetaan kunniallisesti.
Osa näistä naisista, useimmat elleivät kaikki, ovat ensi kertaa elämässään -
saaneet kunnian tavata herrasmiehen, jota he eivät muuten olisi tavanneet.
Olen papin poika ja kahden piispan lapsenlapsi!
- Miten vaari jakselee? - Hän nukkuu.
Tässä mekkalassako?
- Selviääkö mr Shannon tästä? - Selviääkö? Enpä tiedä.
Hän sekoaa tuolla tavalla säännöllisesti pari kertaa vuodessa.
Se on tapahtunut kahdesti täällä. Fred uskoi sen liittyvän kuunkiertoon.
Olisipa Fred täällä nyt.
- Herranjestas! - Mitä nyt, mrs Faulk?
Älkää katsoko. Sanon vain, että Shannon ylittää itsensäkin.
Shannon, senkin elukka! Senkin käsittämätön elukka!
Näittekö, mitä hän teki?
Pysykää rauhallisina ja seuratkaa minua.
Seuratkaa minua alas kukkulalta.
Otathan laukkuni?
Shannon.
Kostit oikein kunnolla miss Fellowesin laukulle.
Tiedän kyllä, että koirat nostavat jalkaa.
- Häipyisit jo luudallasi. - En puhu teille vaan hänelle.
Ette saa enää matkaoppaan töitä Amerikassa.
Entä Afrikassa, Tasmaniassa, Betšuanamaassa, Tonmawrissa?
- Antakaa hänen olla, miss Fellowes. - Hankin teistä pidätysmääräyksen.
Lapsen ahdisteleminen, kidnappaus, ilkivalta ja itsensäpaljastaminen.
Mitä ainetta opetattekaan collegessanne?
- Puheoppia, jos se kiinnostaa. - Maantieto on erikoisalani.
Oletteko koskaan käynyt Lesboksen saarella Kreikassa?
Maxine.
Puhutaanpa suoraan. Tiedättekö, mikä teitä oikeasti risoo?
Tipusenne pitää luonnostaan enemmän miehistä kuin...
Maxine!
- Mistä hän puhuu? - Menkää, miss Fellowes. Juhla on ohi.
En enää ole siinä asemassa, että velvollisuuteni olisi suojella teitä.
Te itse vapautitte minut siitä velvollisuudesta.
Menkää nyt vain, miss Fellowes.
Miksi estit minua sanomasta suorat sanat?
Miss Fellowesilla on korkea moraali. Totuus tuhoaisi hänet.
Hän on tehnyt parhaansa tuhotakseen sinut.
Maxine, älä ryövää minulta omien vähäisten saavutusteni kunniaa.
Voi saamari, he eivät maksaneet laskua!
Käykää istumaan, niin pääsemme lähtemään.
On ikävää lähteä näin mukavasta paikasta.
Peebie.
- Mene sisään, Charlotte. - Menkää itse. Charlotte istuu edessä.
Hei! Odottakaapa hetki.
- Mistä nyt on kyse? - 300 pesosta eli 24 dollarista.
- Entä matkalaukkuni? - Ette voi syyttää siitä minua.
Syytän apurianne. Laskuttakaa häntä.
Miss Fellowes, olette valittanut huonosta ruoasta matkalla.
Maistuisiko se paremmalta meksikolaisvankilassa?
- Niin sitä pitää. - Yksi, kaksi, kolme.
Varokaa kirppuja Ambos Mundosissa.
Pyyhkikää vain sienellä ja kerosiinilla.
Hotellissa on sitä reilusti heti aulassa.
Naisenne lähtivät, mr Shannon.
Riivaaja on voitokas.
Se sai tahtonsa läpi.
Se todisti, ettei Shannonille ole sijaa realistisella tasolla.
Viimeinen ohut lanka, joka yhdisti hänet sinne, on katkennut.
Herra, anna palvelijasi poistua rauhassa.
Lopettakaa, mr Shannon. Te satutatte itseänne.
- Antakaa minun irrottaa se. - Minun pitää katkaista ketju.
Ei, ei, ei. Odottakaa.
Kas näin. Nyt se on minulla.
Kiitos. Te saatte pitää sen.
- Minne te menette? - Lähden uimaan Kiinaan.
Mrs Faulk, pysäyttäkää hänet!
Mrs Faulk!
Mrs Faulk, pysäyttäkää hänet! Teidän täytyy pysäyttää hänet!
Lyökää hänet vaikka tajuttomaksi!
Kulta, tuo onkin varsinainen riivaaja, oikea erikoistapaus.
- Haluan pois! - Makaa vain ihan rauhassa.
Me tiedämme, että puolet tästä on näyttelemistä, mutta hait eivät tiedä.
Päästä minut irti!
Säikytit minut suunniltani etkä tee sitä toiste.
Mrs Faulk. Voisittekohan hauduttaa kannullisen tätä teetä?
Onko tämä sopiva hetki teekutsuille?
Tämä onkin unikonsiementeetä, joka rauhoittaa.
- Päästäkää minut! - Tee onkin hitonmoinen ratkaisu.
Minulla on kokemusta tuollaisesta tilasta, ja tiedän kyllä, mistä puhun.
Avatkaa köydet!
Unikonsiemenistä saa lievästi huumaavaa juomaa,
joka auttaa selviämään öistä, joista on vaikea selvitä.
Se tekisi hyvää meille kaikille,
koska meille jokaiselle, teille, minulle, isoisälleni...
on tulossa vaikea yö. - Ei itke eikä rukoile
Ei epätoivoa ilmaise
- Päästäkää irti! - Ei vielä.
Olen paniikissa. Paniikkiin voi kuolla.
Ei silloin, kun siitä nauttii.
Mitä tarkoitatte? Nautinko muka siitä, että olen sidottuna kuin teurassika?
Kukapa ei haluaisi hyvittää syntejään ja maailman syntejä,
jos sen voisi tehdä sidottuna riippumattoon eikä naulittuna ristiin?
Vihreällä kukkulalla eikä Golgatalla, pääkallonpaikalla.
Eikö se ole melko mukava,
lähes aistillinen tapa kärsiä maailman synneistä, mr Shannon?
- Miksi käännyitte minua vastaan? - En kääntynyt.
Teistä kuoriutuikin tosi nainen. Mistäkö tiedän sen?
Te nautitte siitä, että olen sidottuna.
Kaikki naiset, myönsivätpä tai eivät, haluavat nähdä miehen sidottuna.
He yrittävät koko ikänsä saada miehen sidotuksi.
Heidän elämänsä saa täyttymyksen, kun he saavat miehiä sidotuiksi.
Haluaisin vapauttaa teidät, mutten voi.
- Onko oikein sitoa ihmisiä? - Jos he aikovat uida Kiinaan.
Uida Kiinaan...
Shannon!
- Kyllä vain. - Lopeta. Lopeta, Shannon!
Kutsun tohtori Lopezin.
Annan viedä sinut casa de locosiin.
Sinut pannaan putkaan yksinäsi!
- Vain heiniä lattialla ja ämpäri. - Pois, pois, pois!
Pois!
- Juokaa tämä, mr Shannon. - Avatkaa köydet!
Voit huutaa ja karjua sydämesi kyllyydestä casa de locosissa.
Minulla on kansalaisoikeuksia. Haluan tavata konsulin!
Olkaa hyvä ja juokaa tämä unikonsiementee.
En voi, kun Faulkin leski istuu päälläni.
Antakaa se tee. Minä juotan sen hänelle.
Juo tämä, senkin hölmö!
Se on tulikuumaa.
Kiitos, Maxine. Kaipasinkin vain sitä, että suuni palaisi.
Pane nyt vielä bambutikkuja kynsieni alle ja leikkaa silmäluomeni...
- Antakaa minun, mrs Faulk. - Hyvä on. Hoitakaa te tämä.
Hän on kokonaan teidän.
Saanko tehdä ehdotuksen? Mene kuutamouinnille pojujesi kanssa.
Älä anna minun estää sitä, kuten et antanut Fredinkään.
Senkin sika!
Pepe! Pedro!
Senkin kelvoton sika!
Tuo oli julmaa, mr Shannon, lapsellisen julmaa.
En kestä, kun kunnioittamani ihminen käyttäytyy kuin julma pikkupoika.
Mitä te minussa kunnioitatte, senkin naispuolinen Buddha?
Kunnioitan jokaista, jonka on täytynyt taistella säädyllisyytensä puolesta.
- Minkä säädyllisyyden? - Oman säädyllisyytensä.
Ja oman hyvyytensä puolesta.
Kunnioitan heitä enemmän kuin niitä, jotka saavat omansa syntymälahjana -
eivätkä menetä niitä koskaan sietämättömille kärsimyksille.
Ei kultainen tuo kausi lie, kun usva, laho puun tuon vie
Kuunnelkaa nyt. Hän toistaa toistamistaan uuden runonsa säkeitä.
Kuin sokea portaissa, jotka eivät vie minnekään.
- Eikö teidän pitäisi auttaa? - Hän huutaa, jos on tarvis.
Juokaa tämä, mr Shannon.
Minulla ei ole oikeutta kysyä,
mutta miksi suojelitte kovasti miss Fellowesia, jota ette kunnioita,
mutta loukkasitte kovasti mrs Faulkia, jota kunnioitatte?
- Maxine on kestävää tekoa. - Onko, vai vaikuttaako hän vain siltä?
Maxine vaikuttaa vain itseltään. Maxine on Maxine.
Ja minä olen kelvoton sika. Viinan syytä. Olen juopporetku.
Olitte juonut, kun puolustitte miss Fellowesia.
Join lisää.
- Viina ei ole ongelmanne, mr Shannon. - Mikä sitten on, miss Jelkes?
Maailman vanhin ongelma, tarve uskoa johonkuhun tai johonkin.
Lähes keneen vain, lähes mihin vain.
- Kuulostatte toivottomalta. - En ole toivoton.
Olen itse asiassa löytänyt jotain, mihin uskoa.
Mitä?
Rikotut rajat ihmisten välillä.
Halun auttaa toisia selviämään tällaisista öistä.
Yhden yön juttuja.
Yhden yön kosketuksia ihmisten välillä.
Kuistilla erillisten makuuhuoneitten ulkopuolella.
- Ettehän tarkoita fyysistä kosketusta? - En.
En luullutkaan sitä.
Ei yhdyntä tuo houkuta tätä olentoa kultaista
Sen kaartuvia lehviä
Ei mullan kuulu lempiä
Tuotako suosittelette? Onko tuo ihmissuhde, te ja vaari?
Kyllä, mr Shannon, sitä se on.
Isoisä ja minä teemme toisillemme kodin.
En tarkoita tavanomaista kotia.
Minulle koti ei ole paikka, rakennus -
tiiltä, puuta, kiveä.
Minusta koti on jotakin, minkä kaksi ihmistä jakaa keskenään.
Siellä molemmat voivat pesiä, levätä ja asua, tunnetasolla siis.
- Ymmärrättekö yhtään, mr Shannon? - Ymmärrän, mutta...
Jatkakaa vain. Mutta mitä?
Antaa olla. Loukkaisin vain teitä.
- En ole herkkänahkainen. - Hyvä on.
Lintu ei rakenna itselleen pesää kaatuvaan puuhun.
En ole lintu.
Pesälle valitaan vakaa paikka, ja aikeena on pariutua ja jatkaa sukua.
En edelleenkään ole lintu, mr Shannon. Olen ihminen.
Kun tämän ainutlaatuisen lajin yksilö tekee pesänsä toisen sydämeen,
vakaus ja lisääntyminen eivät ole mielessä ensimmäisinä jos lainkaan.
Tärkeää on se, ettei ole koskaan yksin.
Te olette kysellyt tähän asti. Saanko minäkin kysyä?
- Toki. Kysymyksiä ei ole rajoitettu. - Entä vastauksia?
Ei uskoakseni, mr Shannon, ei meidän välillämme.
Kysymykseni on seuraava:
Onko teillä milloinkaan ollut minkäänlaista rakkauselämää?
Voitteko toistaa kysymyksen?
Oletteko milloinkaan elämässänne ja matkoillanne kokenut mitään,
mitä Hullu-Larry voisi kutsua rakkauselämäksi?
- On pahempaakin kuin siveys. - Niin on, hulluus ja kuolema.
Ellette halua vastata kysymykseen...
Vastaan ihan mielelläni.
Kyllä. Minulla on ollut kaksi kokemusta tai kohtaamista.
- Kaksiko? - Aivan, sanoin kaksi.
- Kun olin 16-vuotias. - 16...
Aivan, 16.
Kun olin 16-vuotias,
kävin joka lauantai päivänäytöksessä Nantucketin elokuvateatterissa.
Vanhempani olivat kuolleet kolarissa, ja olin hyvin yksinäinen.
Kerran nuori mies istui viereeni ja työnsi polvensa omaani vasten.
Vaihdoin paikkaa, mutta hän seurasi minua ja jatkoi kosketusta.
Hyppäsin pystyyn ja kiljuin, ja hänet pidätettiin alaikäisen ahdistelusta.
Onko hän yhä vankilassa?
Ei. Järjestin hänet vapaaksi.
Kerroin poliisille, että kyse oli Garbon elokuvasta. Se olikin.
- Olin vain kiihtynyt liikaa. - Entä toinen kokemus?
Toinen kokemus on paljon tuoreempi.
Se tapahtui neljä vuotta sitten, kun olin nonnon kanssa Hongkongissa.
Eräänä iltana Cliff Hotelin palmupihalla -
tapasimme keski-ikäisen, tylsähkön australialaisen myyntimiehen.
Tiedättehän, pullea, kalju, näppyläinen ja liian ystävällinen.
Piirsin hänestä valtavan mairittelevan kuvan,
ja hän maksoi enemmän kuin normaalin hintani, 10 Malaijin dollaria.
Sitten hän pyysi minua kanssaan sampaaniretkelle.
Hän oli ollut niin antelias, että minä suostuin.
Niin tein. Minä suostuin.
Isoisä meni nukkumaan,
ja minä menin sampaaniin alusvaatekauppiaan kanssa.
Huomasin, että hän muuttui yhä...
Millaiseksi?
Levottomammaksi.
Lopulta hän kumartui puoleeni.
Istuimme kasvotusten sampaanissa.
Hän katsoi kiihkeästi ja intohimoisesti silmiini ja sanoi:
"Miss Jelkes, tekisittekö palveluksen? Tekisittekö jotakin hyväkseni?"
"Mitä?" minä kysyin.
"Tuota", hän sanoi. "Jos käännän selkäni ja katson toisaalle..."
"riisuisitteko erään vaatekappaleen ja antaisitte minun pidellä sitä?"
Mitä te teitte siinä tilanteessa?
Tein kuten hän pyysi, ja hän piti lupauksensa.
Hän käänsi selkänsä, kunnes sanoin olevani valmis -
ja heitin hänelle sen vaatekappaleen.
Mitä hän teki sillä?
En tiedä. Katsoin muualle.
- Ja tuota te kutsutte... - Rakkauskokemukseksiko?
Kyllä kutsun.
Tuota surullista, likaista episodiako te kutsutte...
Se oli toki surullista, mutta miksi sanotte sitä likaiseksi?
Eikö se muka inhottanut teitä?
Mikään inhimillinen ei inhota minua,
paitsi jos se on tylyä tai väkivaltaista.
Ja minähän kerroin, miten ystävällinen hän oli.
Hän oli anteeksipyytävä, ujo -
ja todella hyvin...
No, hienotunteinen asiasta.
Myönnän toki, että se kuului ennemminkin fantasiatasolle.
- Mitä te teette? - Päästän teidät irti.
Miksi? Miksi nyt?
Riivaaja on manattu pois, mr Shannon. Ette enää kamppaile.
Elämän hyväksyminen on ensimmäinen edellytys sen elämiselle.
Ketä kerroitte auttaneenne selviämään tällaisesta romahduksesta?
Ai niin.
Se olin minä itse.
- Tekö? - Kyllä vain.
Minuakin vaivasi kerran riivaaja.
Käytin siitä vain eri nimeä.
Kutsuin sitä "siniseksi piruksi", ja me kävimme kovaa kilpailua.
Jonka te voititte.
Minulla ei ollut varaa hävitä.
Miten te päihititte sen sinisen pirun?
Osoitin sietäväni sitä.
- Panin sen arvostamaan sietokykyäni. - Miten?
Pelkästään sietämällä.
Riivaajat ja siniset pirut arvostavat sitkeyttä.
Ne arvostavat kaikkia temppuja, joilla ihmiset selviävät paniikistaan.
- Kuten syvään hengittämistä. - Tai kookosrommia.
Tai jopa rantapoikia.
Kaikkea, minkä avulla pääsemme niistä ja voimme jatkaa eteenpäin.
Minne?
Johonkin tällaiseen paikkaan ehkä.
Pitkien ja hankalien matkojen jälkeen, niiden maanalaisten matkojen jälkeen,
joita riivatut tekevät omien pimeitten puoliensa halki,
kunnes he näkevät valonhäivähdyksen ja kiipeävät sitä kohti.
Seuraatteko yhä valonhäivähdystä?
Mikä tahansa valo kelpaa tunnelissa, kun on luullut, ettei se ikinä pääty.
Että vain Jumala tai kuolema tekee siitä lopun.
Etenkin kun...
en ollut lainkaan varma Jumalasta.
- Epäilettekö Häntä yhä? - En enää yhtä paljon kuin ennen.
Lisko kamppailee yhä.
Se on tiukasti lieassa. Tuon pitemmälle se ei pääse.
Voitteko todella sanoa, ettei se tunne kipua ja pakokauhua?
- Sekin on Luojan luomus. - Jos haluatte sanoa sen niin.
Mr Shannon, päästäkää se vapaaksi.
Hyvä on.
Leikitään Jumalaa niin kuin lapset leikkivät kotia laatikonrämillä.
Päästetään lisko palaamaan pensaikkoon,
koska Jumala ei tee sitä ja me leikimme nyt Jumalaa.
Mr Shannon.
Arvasin, että tekisitte sen.
Mitä hittoa sinä teet, Shannon?
Päästin Jumalan luomuksen vapaaksi lieastaan.
Minkä takia?
Siksi että Jumalan luomus pääsisi pakokauhusta ja voisi pinkoa kotiin.
Toimin armeliaasti, Maxine.
Hannah! Hannah! Missä sinä olet?
Olen täällä, isoisä.
Se valmistui! Hae pian kynä ja paperia, ennen kuin unohdan sen.
- Oletko valmis? - Kyllä olen, isoisä.
Oliivinoksa niin tyynenä
Katselee taivaan sineä
Ei itke eikä rukoile
Ei epätoivoa ilmaise
Kun puu saa kylpeä valossa
Sen elämä saavuttaa huippunsa
Ja kun se hetki iäksi katoaa
Uusi tarina alkaa saa
Ei kultainen tuo kausi lie
Kun usva, laho puun tuon vie
Ja lopulta se katkeaa
Ja maan syliin putoaa
Ei yhdyntä tuo houkuta tätä olentoa kultaista
Sen kaartuvia lehviä ei mullan kuulu lempiä
Ja silti oksa niin tyynenä
Katselee taivaan sineä
Ei itke eikä rukoile
Ei epätoivoa ilmaise
Oi rohkeus!
Etkö rakentaa voi kotia toiseen paikkaan?
Ei pelkkään puuhun kultaiseen
Vaan tähän arkaan sydämeen
- Saitko sen muistiin, Hannah? - Sain, isoisä.
- Kaikenko? - Joka sanan.
- Onko se nyt valmis? - On.
- Onko se lopultakin valmis? - Se on lopultakin valmis.
- Ja se on hyvä. - Se on kaunis.
- Onko se hyvä? - Se on kaunis, isoisä.
Voi, isoisä, olen niin iloinen puolestasi.
Kiitos, kun kirjoitit niin ihanan runon.
Sitä kannattikin odottaa.
Nukkuisitko nyt hieman?
Käyn hakemassa saalin.
Minä haluan nyt rukoilla.
Hyvä Jumala.
Emmekö voi lopettaa tähän?
Hän ei tarvitse saalia.
Jumala on leikkinyt Jumalaa ja päästänyt hänet vapaaksi.
"Oi rohkeus! Etkö rakentaa"
"Voi kotia toiseen paikkaan?"
"Ei pelkkään puuhun kultaiseen"
"Vaan tähän arkaan sydämeen"
Miss Jelkes. Mitä teette? Ette kai aio lähteä tänään?
Ei ole syytä viivytellä. Kaikki on tehty.
Kiitos kuuluu teille, mrs Faulkille, tohtori Lopezille ja kyläläisille.
Tiedän nyt, miksi hän halusi tälle matkalle.
Hän tiesi lopun tulevan, ja hän halusi tulla haudatuksi vehreälle kukkulalle -
lähelle merta, hänen "elämän kehtoaan".
- Jatkatteko matkaa? - Luonnollisesti.
- Minne? - Kokeilen onneani kaupungin aukiolla.
Mitä onnea? Uskotteko, että tacoja myyvä mummo ostaa piirroksianne?
Siellä on turisteja, ja aion myydä tehokkaasti.
Ette toimi realistisella tasolla.
Silloin toimii realistisella tasolla, kun tekee sen, mikä on tehtävä.
Ette voi matkustaa yksin. Ajatelkaa, miltä se tuntuu vuosien jälkeen.
Tiedän, miltä se tuntuu, kun tunnen sen.
Miss Jelkes, mietin vain...
Mitä te mietitte?
Minä mietin, voisimmeko mahdollisesti matkustaa yhdessä.
Siis matkustaa yhdessä.
- Voisimmeko todella? - Miksemme voisi?
Olemme molemmat vailla tarkempia suunnitelmia.
Tajuaisitte varmasti järjestelyn epäkäytännöllisyyden myöhemmin.
Siitä tulisi vain hämmentävää ja noloa molemmille.
- Missä mrs Faulk on? Haluan kiittää. - Täällä!
Täällä hän on, ja hänellä on asiaa.
Istukaa molemmat.
Istukaa!
Teen teille ehdotuksen liikeasioista.
Teitte hyvän vaikutuksen, miss Jelkes. Valmistitte kalat ja kaikkea.
Teitte niin hyvän vaikutuksen, että ehdotan teille seuraavaa.
Mitä ehdotatte, mrs Faulk?
Haluan Coca-Colaa.
Olutta, olutta!
Ehdotan, että te alatte johtaa hotellia.
Tästä saa elannon ja mukavasti voittoakin.
Ansaitsen vuodessa neljä tonnia kulujen jälkeen, siis dollareita.
Te voisitte tienata enemmänkin, ellei Shannon ryyppää voittojanne.
Siinä oli ehdotukseni. Pannaan voitto puoliksi,
kahteen osaan, tasan molemmille. Miltä kuulostaa?
Maxine, voitko ihan hyvin?
Totta kai voin! Miten niin?
Sinä olet mukana vain siksi, että paikalla pitää olla mies.
Mies pitää olla. Se on hotellin johtamisen perusperiaatteita.
Mies tekee paikasta mukavan naisille.
Vaimoille, joiden miehet menevät kalaan.
Tarjoukseni riippuu miehen läsnäolosta. Shannonin on jäätävä.
- Entä te itse, mrs Faulk? - Olen saanut tarpeekseni.
Olen kurkkua ja leukaperiä myöten täynnä tätä paikkaa.
- Minne menet? - En ainakaan Blake's Toursin matkalle!
Lähden pohjoiseen.
Ehkä El Pasoon. Pidän El Pasosta.
Ilmastoituja baareja, martineja ja peilejä, joihin ei pelota katsoa!
Olen nuori ja viehättävä nainen, jos pääsen kauneushoitolaan.
Älä ole huolissasi Faulkin leskestä. Hän pitää hauskaa!
- Fantastista. - Aivan, fantastista tosiaan.
Rakensitte pesäänne ettekä edes tiennyt sitä.
Näkemiin.
- Voin ajaa teidät kaupunkiin. - Kävelen mieluummin.
Voisitte tosin huolehtia, että matkatavarani tuodaan sinne.
Olin unohtaa.
Löysin tämän työtakkini taskusta, kun pakkasin aamulla.
- Haluan antaa sen teille. - En voi mitenkään ottaa sitä.
Pantatkaa se. Saatte matkarahat Yhdysvaltoihin.
Siinä on aito ametisti, joten vaatikaa vähintään 1 800 pesoa.
Sen arvo on todistettu vuosien varrella.
Hyvä on, mr Shannon. Lähetän teille kuitin, että voitte lunastaa sen.
- Mitä sinä teet, Maxine? - Pakkaan.
Hajoa vain. Kaikki hajoaa, myös sinä ja Shannon!
Tässä on kookosrommi, Costa Verden erikoisuus.
En halua kookosrommia! Jos haluaisin, tekisin sellaisen!
Hän lähti, Maxine. Runo on valmis.
Tarkoitatko, ettei hän suostu ehdotukseeni?
Hän ei suostu.
Minä suostun.
Siis jos todella... jos todella tarvitset tänne miehen.
Vielä ei ole liian kuuma, Shannon. Mennäänkö rannalle?
Pääsen kyllä alas mäkeä, Maxine,
mutten ole varma, pääsenkö takaisin ylös.
Minä tuon sinut ylös, kulta. Tuon sinut aina ylös.
Tekstitys: SDI Media Group
Seen on Subscene