ST JAMES KYRKA EPISKOPAL
PREDIKAN "DEN SANNA ANDEN"
Pastor T. Lawrence Shannon
Må orden från min mun och tankarna från mitt hjärta...
...alltid finna nåd hos dig.
O, Herre, min styrka...
...och frälsare.
Dagens predikan...
...är tagen ur Ordspråksboken.
Kapitel 25, vers 28.
En man som inte kan styra sitt sinne-
-är som en stad vars murar är nedbrutna och borta.
Och när vi rannsakar våra hjärtan, undrar jag-
-hur många här som kan säga: "Jag styr min ande"?
För hur svag är inte människan?
Hur ofta...
Hur ofta lämnar vi inte den raka, smala vägen.
För bara när vi följer Herren är vi städer utan murar.
Bara då kan vi försvara oss mot Satan.
Vi kan inte bestämma över oss själva.
Gud allena är vår...
Gud allena är vår hjälp.
Och vår frälsning.
Ja, ja! Ni vet!
Därför är ni här! För att se denna murlösa stad!
"Där två eller flera samlas i mitt namn", står det skrivet.
Låt oss skriva om vår morgonbön.
Där två eller 20 eller 30 eller 200 eller 300...
...samlas för att viska om och fördöma en... En vad?
Jo, en Guds man.
En Guds man, sa jag, och jag menade det!
Ni vet att er pastor, er andlige ledare...
...är son till en präst och barnbarn till två biskopar.
Men ättlingar till familjen sökte faran och blev skalperade.
Män, med mäns hjärtan. Mäns vilda och fria hjärtan!
De stillade sin hunger.
En hunger som jag fick ärva.
Jag trotsar er! Shannon trotsar er!
Hämta era tomahawker! Hämta era knivar!
Vässa era knivar! Skalpera mig!
Jag tänker inte leda lovsjungandet och dyrkandet av den...
...arge, grinige man ni tror på.
Ni vänder er från kärlekens och nådens Gud-
-och har skapat en grym, senil brottsling-
-som skyller världen och sin skapelse för sina egna misstag.
Stäng fönstren! Stäng dörrarna!
Stäng era hjärtan för sanningen om Gud!
Hej.
- Var är de? - De är kvar i kyrkan.
Jag är trött på mörka kyrkor. Jag gillar solsken.
Förlåt, jag glömmer jämt vad ni var. Vad ni är, menar jag.
Va? Jaså.
Ljuvlig, eller hur?
- Jo. - Vad kallas den?
"Bägare av guld." Kan man dricka ur den?
Champagne för två i copa de oro.
Dr Shannon.
Miss Fellowes. Varsågod, miss Peebles.
Ni blir bra på nolltid.
- Tack. Vad blir jag skyldig? - Sex och femtio.
Den kostade bara sex pesos i Ciudad Juárez.
- Jag skrev ner det. - Det spelar ingen roll, Judith.
Ciudad Juárez ligger 200 mil bakom oss.
Det var lite långt att åka för att spara fyra cent.
- Är vi tunga till sinnes? - Nej.
Fantastiskt.
Såg ni?
Titta. Där är en till. Vad är det pojkarna har, dr Shannon?
Leguaner. Stora ödlor som lever i Mexico.
De smakar visst som kyckling.
Menar ni att de äter de där förskräckliga varelserna?
- Stanna på bron, Hank. - Stanna?
Ja, på bron.
Varför stannar vi?
Ett ögonblicks skönhet.
En flyktig glimt av en förlorad värld...
...av oskuld.
Vi är försenade, Pastorn.
Kör vidare.
Okej.
Min bror i Abilene, Clarence Throxton-
-har en kedja med 23 tvättomater.
Allt som ska stå på hans gravsten är:
"Han befriade Texas kvinnor från tvättdagens börda."
Visst är de sanslösa? "Bla, bla, bla", ända sen vi åkte.
Vill de ha lika bekvämt som hemma, borde de stanna där.
Herregud, detta har varit en berikande upplevelse.
Sannerligen. Allt har gått fel sen första dan.
Varje tänkbar katastrof. Det är en otursresa.
Bäst att ni går tillbaka, miss Goodall.
Ni skulle säga Charlotte.
Kör till. Charlotte.
- Jag kan inte kalla er dr Shannon. - Bara "Shannon" blir bra.
Varför inte Larry, om ni ska säga Charlotte?
Visa lite hjärta, raring.
Jag har ett hjärta. Jag upptäckte det nyss.
Vi byter plats, Charlotte.
Jag vill prata med dr Shannon om vår resväg.
Vi ses, Larry.
Jag antar att ni vet att Charlotte är minderårig?
Vad rör det vår resväg?
Bäst att ni låter henne vara.
- Vet ni att jag är prästvigd? - Sluta att uppmuntra henne.
Jag vill inte veta vad som hände i Tierra Caliente.
Då skulle jag tvingas ingripa. Tvinga mig inte till det.
Inget hände.
Portieren blandade ihop våra nycklar. Det var ett misstag.
Era eventuella misstankar saknar grund.
Det försäkrar jag er.
Lämna henne ifred, bara. Tvinga mig inte att ingripa.
En sång till, flickor?
De här pillren hjälper inte. De hjälper inte alls!
- Punktering. - Exploderat däck.
Trasiga bromsar. Trasig fläktrem, tre punkteringar.
Sånt här är oundvikligt. Det går snabbt att byta däck.
Vi har inga däck att byta med.
Däcket får tas av och lappas. Det tar en halvtimme.
Det fixar du, Hank.
Judith!
- Jag behöver dig! - Se så, Peebie.
Underbart, eller hur?
Ja.
Är du verkligen präst, Larry?
- Vem påstår nåt annat? - Jag bara undrar.
Hur kan du fråga så?
Erbjuder inte Blakes Resor guidade resor med pastor Shannon?
Måste de inte tala sanning?
- Jag är glad att du är det. - Vad menar du?
Det är ett så ädelt liv.
Att vara intresserad av folks själar och så.
Du kan ge folk så mycket. Såna som mig, till och med.
Jag kan prata med dig.
Jag skulle aldrig bada med pastor Hotchkiss därhemma.
Han är ju gammal.
Lägg dig därbak, Peebie. Lägg upp fötterna.
- Har ni sett miss Goodall. - Ja, jag har sett henne.
Nå? Var är hon?
Han har henne. Därute.
Charlotte.
Det fanns en pojke därhemma.
Han trodde han var kär i mig. Han gjorde livet outhärdligt.
Så pappa ordnade en resa åt mig.
Med förkläde, förstås, såhär i främmande land.
- Charlotte! - Livet är konstigt.
Vore det inte för den dumme pojken...
...hade jag aldrig träffat dig.
- Charlotte! - Ta min hand, Larry.
- Varför då? - Så vi inte flyter ifrån varandra.
Jag beordrar dig att komma tillbaka!
Charlotte Goodall. Du är på resan tack vare mig!
Charlotte. Charlotte, hör du mig?
Jag vet att du hör. Du trotsar mig med flit.
Charlotte! Charlotte! Håll dig undan från den mannen!
Hör du vad jag säger?
Din mor gav mig ansvaret för dig. Charlotte!
Du är med på resan tack vare mig!
Charlotte!
- Miss Fellowes. - Förskräckliga flicka.
Trotsade mig. Du trotsade mig med flit!
Vad trodde ni att vi gjorde? Ynglade av oss?
Du, ditt odjur! Ditt odjur!
Ditt odjur.
Käre biskop Williams, det är två år sen...
...min sjukdom tvingade mig att lämna mitt ämbete i Pleasant Vale.
Utomhuslivet har gjort mitt tillfrisknande...
Vad gör du? Ut med dig.
- Klockan är ju tre. - Jag måste träffa dig.
- Mitt liv står på spel. - Mitt jobb står på spel.
Strunta i det usla jobbet.
Min pappa har ju tre Ford-agenturer.
- Jag ser ingen Ford i min framtid. - Har du druckit?
Då vore jag inte här. Då skulle jag dricka än.
Varför är du så varm och svettig?
Du missförstår väl inte att jag är här i ditt rum.
Lova att du inte tror...
Pojken sa att ingen flicka har rätt att ha sån hud som jag.
Han sa att det borde krävas tillstånd.
- Fånigt, va? - Nej.
Nej, det borde krävas tillstånd.
Åtminstone tills du är gammal nog...
...för körkort. Lämna mitt rum. Lämna min säng.
Jag blundar tills du har lämnat mitt rum.
- Blev jag vuxen för fort? - Ja. Nej, jag menar... Ja.
Inled mig icke i frestelse, Herre.
Gå hem nu. Jag klarar mig själv.
Det var det jag skulle berätta.
Jag ska åka hem. I morgon, från Puerto Vallarta.
Jag flyger från Puerto Vallarta.
Jag smiter från den gamla häxan när hon har siesta...
...och försvinner. Du får inte säga vart jag åkt.
Låt henne svettas. Låt henne tro att jag är i djungeln.
Men jag kunde inte oroa dig. Jag måste säga adjö-
-eller snarare au revoir.
För när du kommer tillbaka...
...väntar jag där på dig...
...med copa de oro i håret, på andra sidan gränsen.
Den gräns jag korsar är galenskapens gräns.
Nej. Jag har tänkt ut alltihop, älskling.
Du ska ha en stor kyrka i Thunderbird Heights...
Pappa har inflytande där...
...och en fru som förstår din ädla mission.
- Nej, nej. - Ja, inte nej. Pappa ordnar det.
- Nej. - JO.
Den som inte kan styra sitt sinne är som en stad utan murar.
Jag styr din ande. Jag håller om dig.
- Nej. Nej. - Jo. Jo.
Charlotte.
Charlotte...
...jag bad ju om förlåtelse.
Du kan kosta på dig att vara generös.
Jag var alldeles utom mig av ilska.
Men jag ville inte göra dig illa.
Jag skulle inte göra dig illa för något i världen.
Charlotte.
Du måste förlåta mig. Jag orkar inte vara såhär olycklig.
Shannon? Öppna, Shannon.
Ni har flickebarnet därinne. Öppna genast.
Hon kommer att berätta för far och allihop.
Hon är därinne. Dörren är låst.
Inga ihopblandade nycklar. Jag har fått nog.
Det är ute med er, det ska jag se till.
Ni kommer inte att kunna gömma dig någonstans.
Dygden segrar. Er dygd, naturligtvis.
Vänta ni bara.
Vi har en härlig resa framför oss. Några av Mexicos vackraste platser.
Jag har souvenirer härifrån Los Feliz.
Jag älskar dig.
De kostar inget. Hälsningar från pastor T. Lawrence Shannon.
Miss Peebles.
Var är miss Fellowes?
Trodde du att du skulle komma undan?
- Vad menar du? - Det har spritt sig.
I morse telegraferade hon nån domare Fellowes i Texas.
Hon vill veta hela din livshistoria.
- Hur vet du det? - Hon bad mig skicka det.
Jag sa att det inte var mitt jobb.
- Det var hyggligt. - Du är ändå i knipa.
Hon gick över till Telegräfico själv.
- Hon vill åt ditt skinn, Pastorn. - God morgon, miss Fellowes.
Jag... Jag kör.
Nu är lidandet över, Peebie. Du kan ta ett skönt bad.
"Hotell Ambos Mundos i Puerto Vallarta..."
". Är ett modernt, luftkonditionerat hotell..."
"...på ett vackert torg, med utmärkt mat och service."
Shannon? Där är vårt hotell.
HOTELL AMBOS MUNDOS
Shannon! Stanna.
Stanna omedelbart. Shannon! Shannon!
Vad gör du? Försöker du döda oss?
- Är du galen? - Detta är inte Ambos Mundos.
Vi ska stanna vid Ambos Mundos, i Puerto Vallartas hjärta.
Mina damer, detta är Mismaloya, västkustens trädgård.
Ni kommer att tacka mig. Det har inget motstycke.
Kocken är kines och hämtad från Shanghai av mig.
Lämna väskorna. Personalen tar hand om allt.
Kör till Puerto Vallarta. Jag väntar på ett telegram.
Jag kan inte köra någonstans. För Pastorn tog fördelardosan.
Shannon. Ni kommer inte undan!
Fred?
Shannon!
Vad gör du här såhär års?
Kan nån bära upp väskan?
Pepe.
Var är du, Fred?
- Fred hör dig inte, raring. - Är han och fiskar?
- När ramlade du av den? Vagnen? - Jag är inte full.
- Vad är det, då? - Feber. Bara feber.
- Var är Fred? - Död.
- Sa du död? - Ja. Fred är död.
- Hur? När? - Det var mindre än fyra veckor sen.
Han fångade en svärdfisk och svärdfisken vann.
Jag tänkte att Fred skulle få rätsida på mig.
Jag satte allt mitt hopp till Fred.
- Du går sönder, va? - De där! De får mig att gå sönder.
Jag bet ihop tills jag kom hit till verandan ovanför regnskogen.
Lägg dig. Jag fixar en kokosdrink.
Börjar jag dricka kokosdrinkar, slutar jag aldrig.
Pastorn! De vill tillbaka till stan.
Hälsa att de inte kan åka tillbaka till stan.
Fred kunde tämjt dem. Han var fiskare och de är hajar.
- Jag måste få upp damerna hit. - Nej.
Vi har stängt i augusti. Det har vi alltid.
Sluta tuta och stick härifrån!
Maxine. Maxine, du måste hjälpa mig.
- Du är illa ute. - Jag får inte förlora gruppen.
Blakes Resor övervakar mig, för förra gruppen var missnöjd.
De försökte få mig avskedad.
Jag kan få sparken. Och vad väntar då, Maxine?
Inget är sämre än Blakes Resor.
Okej, gullet. Om det är så viktigt...
...kan de få bo här.
- Här kommer din hantlangare. - Han heter Hank.
- Du måste hjälpa mig med honom. - Han får kokosdrinkar.
Nej, inte förrän han lastat av.
Vissa av damerna är i dåligt skick.
Jag måste ha fördelardosan.
De får solsting i hettan. Jag behöver din hjälp, Hank.
Detta är ett kraftprov mellan två män och en låda full av höns.
Jag vet vad jag gör, Hank. Glöm inte det.
Kossan telegraferade från Los Feliz, va?
Svaret kommer till hotellet i Puerto Vallarta.
Är vi inte där, kan det inte levereras.
Lizzie Borden får inte svänga yxan.
Jag arbetar jämt. Jag behöver bara lite tid.
För att återskapa mitt goda rykte bland de fina damerna i vår grupp.
Såhär dags i morgon äter de ur min hand.
Det kan pastor T. Lawrence Shannon lova.
Vad lovar du flickan du förlett?
Om du ska lyckas i branschen, måste du sluta överdriva.
Det var en överdrift.
Jag har gjort allt en man kan göra...
...för att undvika denna brådmogna mansslukerska.
Talar man så om en oskyldig flicka?
Du undvek då inget när hon var i ditt rum igår.
Mycket lustigt. Inget straff är tillräckligt.
Undvek henne? Hon berättade allt därnere nyss.
Ni säger olika.
Hon sa att hon skulle flyga från Puerto Vallarta-
-och du stod inte ut med att hon skulle åka.
Fantastiskt. Det är fantastiskt.
Mrs Faulk, ge honom en meny som han kan visa för damerna.
En av era fantastiska menyer.
Tack. Varsågod, Hank.
Gå ner och visa denna fantastiska meny för damerna.
Beskriv utsikten och det palatslika hotellet-
-vad du vill. Få upp dem hit, Hank.
En rejäl, hederlig ung man.
Du tog unghönset och de gamla kacklar.
Det är allvarligt. Flickungen är brådmogen.
Hon reser under beskydd av en militärisk sånglärare.
Hur lång tid tar det att få ut lärare ur en buss...
...som är parkerad i solen?
- De är på väg ut. - Är de?
Jag vann den här rundan. Gamle gode Hank.
Han borde nog ta skydd.
Hon rusar som en elefant.
Du måste hjälpa mig med henne.
Hon vill få mig sparkad och åtalad för våldtäkt av minderårig.
Vad betyder det?
När en man blir förförd av en kvinna under 20. Inte roligt.
Varför vill du alltid ha de unga?
Jag vill inte ha nån alls.
Varför tar du dem då, Shannon?
- Folk behöver kontakt, Maxine. - Shannon!
- Ni är en bluff, Shannon. - Allt är klart, miss Fellowes.
Gör aldrig så. Inte vid lunchtid i ett tropiskt land.
Rusa inte uppför en backe som om ni ledde ett kavalleri.
Jag vill ha fördelardosan.
En av de trevliga damerna.
- Mrs Faulk, miss Fellowes. - Har han ett avtal med er?
- Vad då avtal? - Får han nåt av er?
Ingen får nåt av mig, raring.
- Jag avvisar fler gäster... - Har ni telefon?
- Jag vill ringa Texas. - På kontoret därinne.
Sen när har ni telefon?
Fred fick äntligen bolaget att dra ledningen.
Ta reda på vem hon pratar med.
Låt henne inte ringa Blakes Resor. Hon vill få mig sparkad.
- Vi är strax framme, Peebie. - Ett sådant nöje, miss Peebles.
Förnuftet segrar jämt. Ni lär älska Mismaloya.
- Se på utsikten! - Vi är här för att vi måste.
- Miss Peebles är sjuk och behöver... - Ett badrum. Ta bagaget, Hank.
Välj bungalows själva.
Bekvämlighet och avskildhet, miss Peebles.
- Peebie? - Vi kunde inte hjälpa det.
Det går över. Mrs Faulk hjälper henne.
Sådan är servicen här. Ni kan bo här med Charlotte, miss Goodall.
Jag vill ha ett eget rum.
Gärna för mig. Ge henne ett eget rum.
Jag tar inget ansvar för henne. Hon är fri.
Tills vi är tillbaka i civilisationen.
Hank! Ge mig miss Fellowes väska.
Tack.
Den här vägen, miss Fellowes. Kom ert telegram fram?
- Det var upptaget. De återkommer. - Lyssna, snälla ni.
- Nå, vad är det? - Det är bara det...
...att precis som för alla nångång, har mitt liv rasat ihop.
Får vi kompensation?
Jag berättade just att jag är på gränsen.
Få mig inte att tro att någon människa...
...skulle sätta kompensation före...
...en pressad man som måste fortsätta framåt.
Vi flickor har slitit hela året för denna resa, och den är en bluff.
Fantastiskt.
Vi har suttit i den kvava bussen på idel småvägar.
Vi har kastats hit och dit. Alla i gruppen har dysenteri.
Skyll inte på mig. Jag delade ut instruktioner:
Vad man äter och inte äter.
Det beror inte på vad vi åt, utan var.
- Det är inte dysenteri. - Det är Montezumas hämnd.
Så kallar vi det här nere.
Jaså? Jag ska nog utkräva min hämnd, dr Shannon.
Inte ens gamle Fred kunde fått henne lugn.
Lägg dig en stund.
- Då så, Shannon. - Vad tänker du göra?
Har nån kvinna rakat dig förut?
Jag kan raka mig själv, Maxine.
Hur länge har du haft skakningar?
De har ökat sen resans början. Rena mardrömmen.
Det kulminerade med att häxan hotade att ta kål på mig.
Då tog den blinda paniken över. Då kom spöket.
Består ditt spöke bara av panik?
Säg inte "bara panik" som om du sa "bara lepra".
Panik är allvarligt.
Vem skulle madame Lafarge ringa?
Nån domare i Corpus Christi. Vart ska du?
- Slita telefonen ur jacket... - Sällan!
Det kostade 1200 pesos att få telefon hit.
När jag har snyggat till dig-
-går jag och avbokar samtalet.
Du har guldkorset på. Vill du tillbaka till kyrkan?
Jag skrev till biskopen igår. Jag kapitulerade.
Du har inte en tanke på att återvända till kyrkan.
Då hade du inte varit så rädd om det här jobbet.
Folk vill inte höra ateistiska predikningar.
Jag har aldrig hållit en ateistisk predikan.
Kör till då, gullet.
Vad har du för skostorlek?
- Varför frågar du det? - De här ser färdiga ut.
Du packar alltid bara ett par.
I Freds dödsbo ingår ett par skor. Era fötter ser lika stora ut.
Jag gillade Fred, men jag vill inte fylla hans skor.
Sämre kunde du få det, gullet. Sämre kunde du få det.
- Åt vilket håll ligger havet? - Där, men det syns inte för träden.
Jag känner doften av det.
Det är livets vagga.
Tillhör de din grupp?
De ser knäppa ut.
Livet började i havet.
Hur står det till?
Hej.
Har ni nånsin försökt hjälpa en man som inte kan gå uppför en backe?
Jag skulle inte ens försöka i nerförsbacke.
- Kan jag hjälpa er? - Nu ångrar jag inte mödan.
Vilken utsikt för en målare!
I stan sa de att här var idealiskt för målare.
De överdrev inte.
Kan jag hjälpa er?
- Ja, jag söker hotellchefen. - Det är undertecknad.
Utmärkt. Jag heter Hannah Jelkes. Hur står det till?
- Mrs...? - Faulk. Maxine Faulk.
- Behöver ni husrum? - Ja, men vi har inte bokat.
Här är stängt, utom för speciella gäster.
Är inte de speciella, då?
Han borde ligga på sjukhus.
Han stukade bara vristen i morse.
Kom, farfar. Två steg. Ett... två. Sådär ja.
Hannah, meddela damen att min klenhet är tillfällig.
Jag kan snart krypa och sen tulta.
Snart hoppar jag runt som en gammal bergsget.
Jag förklarade det, farfar.
Meddela att vissa hotell inte tar emot hundar, katter och apor.
Vissa vill inte ens ha småungar i 90-årsåldern.
Men försäkra, att om hon förlåter min skamliga livslängd-
-och denna tillfälliga misär-
-ska hon få ett signerat exemplar av min första diktsamling.
Publicerad... När, Hannah?
Samma dag som president McKinley blev mördad.
Min farfar är poeten Jonathan Coffin.
Han är 97 år ung. Och han blir 98 år ung...
- ...den 5:e oktober. - Enastående.
- Telefonen! Abokade du samtalet? - När skulle jag hunnit det?
Talade jag för mycket? Har jag talat för mycket igen?
Det har han nog. Hon tar nog inte emot oss.
Det stod "nej" i hennes ögon.
Ingen fara. Hon tar emot er.
Domare Truman Fellowes ringer. En bror, knappast en make.
Jag sa att hon hade checkat ut.
Maxine, du är fantastisk.
- Ska vi skriva in oss nu? - Skriv in er när ni vill.
Men jag behöver sex dollar om ni vill stå i liggaren.
Sex dollar.
När det inte är säsong gäller andra regler.
Jag förstår. Vi tillämpar själva ofta ett speciellt arbetssätt.
- Vad då "tillämpar"? - Här är vårt kort.
Ni känner nog till oss. Vi får fina recensioner.
Min farfar är den äldste arbetande poeten.
Han håller recitationer.
Jag målar i akvarell och gör snabba skisser.
Vi betalar för oss genom farfars recitationer-
-och genom försäljningen av skisser i kol och pastell.
Jag går oftast mellan borden vid lunch och middag.
Jag har på mig en målarrock med pittoreska färgfläckar.
Jag tränger mig inte på, utan visar bara skisserna.
Jag ler rart, och om jag blir ombedd...
- ...Sätter jag mig och gör en skiss. - Och farfar?
Jag presenterar honom som världens äldste poet.
På begäran reciterar han en dikt.
Visst skrevs de för mycket länge sen, men han har börjat på en ny dikt.
- För första gången på 20 år. - Men den är inte färdig än?
Han är inspirerad, men koncentrationsförmågan är svagare.
- Farfar koncentrerar sig inte alls. - Han tar en tupplur, bara.
Farfar. Farfar?
- Dags att koja, farfar. - Vänta lite nu!
Inget hotell i Puerto Vallarta ville ta emot oss.
Jag är utelämnad till er barmhärtighet.
Ni får stanna en natt, men bara en.
- Tack. - Var är ert bagage? Inget bagage?
Jag gömde det därnere tillsammans med farfars rullstol.
Pepe.
De jagar en leguan.
- Vad ska de göra med honom? - Binda, göda och äta honom.
Pepe.
Ni får bungalow nummer nio.
Hur kommer de till måltiderna? Ge dem sviten.
Det är ju lyxsviten.
Generositet är hörnstenen i din personlighet.
Kom, farfar. Dags att röra på påkarna.
Vill nån ha en recitation?
Nej, vi ska bara gå till våra rum.
Jag är rädd att farfar fick en liten stroke uppe i bergen.
Gamla människor får såna. Det är bara små hjärnolyckor.
Symtomen försvinner så fort att de inte märker nåt.
Vila ett ögonblick, Nonno.
Hur stilla ser olivkvisten
Hur himlen börjar blekna
Utan ett rop, utan en bön
Utan någon svekfull förtvivlan
Jag tar det andra rummet.
Taket läcker, men det märker ni inte...
...förrän det regnar, och då är det ändå försent.
- Nej då, mr...? - Shannon. Pastor T. Lawrence.
Jag hittar en torr fläck om det börjar regna.
Hur många gånger har ni rest jorden runt?
Lika ofta som jorden rest runt solen. Till fots, känns det som.
Tack, mr Shannon.
Växeln.
Aqui partar engelska?
- SI, seniora. - Miss Fellowes på Mismaloya.
Vad hände med mitt Texas-samtal? Till Corpus Christi.
- Jag trodde ni checkat ut. - Checkat ut?
Hur då? Han har ju fördelnings...
Koppla samtalet igen...
...Så väntar jag kvar i luren om det så tar hela eftermiddagen.
Förförare.
- Va? - Förförare.
- Vad är det nu? - Varför sa du inget?
Vad då?
- Ni är avslöjad. - Ert skamliga förflutna.
Att låtsas vara präst...!
- Jag är präst! - Visa guldkorset, så får de se.
Ni lät er käresta avboka mitt samtal.
Om "käresta" betyder det jag tror-
-så riskerar ni era framtänder.
Min bror har talat med Blakes Resor.
De ska vidta drastiska åtgärder.
Vad ska det betyda? Jag har ett kontrakt...
Ert kontrakt är värdelöst. Min bror är domare.
Han har förklarat att de inte behöver anställa...
...en man som gör karriär av att förföra flickor.
"Förföra!" Fick du henne att tro...
Hur kan du tro...
Karriär, sa jag. Hela vägen från Virginia...
...till gårdagens bedrövliga hotell.
Men nu är karriären över. Pastor Shannon fråntogs ämbetet!
Det är en simpel lögn.
Jag fråntogs inte ämbetet. Jag blev bara avstängd.
Det är förtal. Jag kan stämma er. Damerna är mina vittnen.
Att berätta en sån historia...
Jag ska visa er. Jag ska visa er allihop.
Jag fråntogs inte mitt ämbete.
Jag ska visa er. Jag ska visa er.
Om ni inte tänker äta honom, borde jag börja med maten.
- Vad ska det här föreställa? - Soppa.
Den är bränd!
Chang, jag har varnat dig förut.
Det är förbjudet på mina ägor.
Minns du när du lade det i enchiladas?
- Vad ska du göra med fisken? - Ingenting. Jag har semester.
Pedro kan steka med massa chili. Göra starkt.
- Varför inte ångkoka den? - Inga gäster il köket.
Får jag inte hjälpa till? Snälla ni.
Jag är uppvuxen i fiskehamnen i Nantucket.
Jag har lagat till all fisk som finns.
Utom valar, men de är däggdjur.
Ni tänker göra er oumbärlig, så att ni får bo här gratis.
Så uppenbar skulle jag inte vara inför en kvinna som ni.
Att jag vill hjälpa till i köket... Kan jag få kniven?
Machete.
Jag märker en viss...
...fientlighet gentemot mr Shannon bland damerna, och särskilt från...
...miss Fellowes, och jag tror att en god måltid kan lugna henne.
Miss Jelkes, ni är en fifflare.
En fantastisk, häftig fifflare.
- Ni är helt panka, va? - Ja, vi är helt panka.
Ni låter nästan stolt.
Jag är inte stolt, men skäms inte heller.
Det råkar bara ha hänt oss.
- Vet ni vad det betyder? - Nej.
Det är kinesiska för "Inga problem". Vår kock säger så.
Gamle Fred sa alltid-
-att de tre orden innefattade hela Österlandets visdom.
- Fred. - Min make.
Min salige make.
När förlorade ni honom?
För nästan fyra veckor sen.
Jag har kanske inte fattat det än.
Det känns som om han är och fiskar.
Han öppnade bara munnen för att dricka och sjunga.
Han låg därute och drack och sjöng hela natten.
Ingen gäst klagade nånsin. Jag hade slängt ut dem.
Det hade ni säkert.
Jag älskade Fred.
Mer än nån kunde misstänka. Men Fred visste.
Han var 28 år äldre än jag.
Vi hade inte legat med varann på länge.
Fred sa att han nog var impotent.
Men han hade bara tappat intresset.
Vad intresserade han sig för?
Bara fiske. Han fångade och släppte dem.
Men svalde de kroken, blev de middag.
Fred levde och lät leva.
När jag anställde strandpojkarna, brydde Fred sig då?
Väsnades han när jag badade med dem? Inte då.
Han bara fiskade, hela natten.
Han måste varit enastående.
Verkligen. Alla som hade problem kom och pratade med Fred.
Han var bättre än en hjärnskrynklare-
-för han såg problemet innan man ens sagt nåt.
Därför kom Shannon alltid hit.
En gång kom han hit när det inte var säsong.
Jag ville ha honom-
-men Shannon vägrade, eftersom han var vän med Fred.
- De är klara att ångas. - Det var jag också, miss Jelkes.
Men jag kunde inte säga att Fred inte brydde sig.
Det kändes orättvist mot Fred.
Ni är också rätt enastående, mrs Faulk.
Försök inte lura mig. Jag förstår mig.
Jag har fortfarande biologiska begär.
- Strandpojkarna? - Jajamänsan.
Men t.o.m. jag ser skillnaden mellan att älska nån-
-och att bara gå till sängs med nån.
Nelly var en dam
Igår kväll dog hon
Klockan klämtar För underbara Nell
Min mörka Virginny-brud
Stig inte över tröskeln.
Gör inte mitt liv komplicerat. Jag har feber.
Du går på glassplitter. Stå still.
Du skär dig och gör blodfläckar.
- Vem såg dig? - En leguan, bara.
Din skyddsängel kommer att skrika.
Jag hatar henne och häxan som satte dit dig i Virginia.
Du sätter dit mig i Mexico. Res på dig.
Sätt dig. Jag vill förklara nåt för dig.
Man har en viss summa på känslokontot.
Men på mitt är det tomt.
Det blir ingen check, för det finns inget att ta ut.
Herregud, du fick blodfläckar på dig.
Tyvärr är du lika farlig som du är ung och underbar.
Det är att du är ung och underbar som gör dig så farlig.
Det ger dig destruktiv kraft över en sårbar man.
Vi återvänder inte. Vi stannar här.
Vi bor här, som Fletcher Christian och infödingsflickan.
Vi lever här, i solen. Du ska gifta dig med mig, Larry.
Ånej.
Inget vore värre för nån i ditt instabila skick-
-än att röra till det med en man i mitt instabila skick.
För två instabila människor-
-är som två länder vars relation är instabil.
Den destruktiva kraften kan spränga världen i småbitar-
- ...bortom all räddning. - Du går barfota i glaset.
Jag skulle gå genom helvetet för att få ut dig från mitt rum. Gå.
Jag tror inte att du inte älskar mig.
Jag älskar ingen.
Det är svårt att förstå att man inte är älskad-
-när man älskar nån man tror att man älskar.
Annars hade du inte gått barfota på glaset.
Jag går barfota på glaset för att du inte lämnar mig ifred.
Då gör jag det också. Jag förblöder med dig.
Du ska ut ur mitt rum och ut ur mitt liv.
Släpp mig!
Du kommer inte i närheten igen.
Jag hatar dig! Du har förstört mitt liv.
Du har dödat mig. Dödat mig!
Sätt ner mig!
- Vad är detta, mr Shannon? - Helvete och fördömelse.
- Era fötter blöder. - Det är glas överallt.
Jag har bakteriedödande medel och gasbindor.
Fantastiskt. Helt fantastiskt.
"Fantastiskt" verkar vara ert favoritord.
- Miss Jelkes, vi lever på två plan. - Bara två?
Det fantastiska planet och det realistiska planet.
- Men vilket är det verkliga? - Båda två, mr Shannon.
Men när man lever på det fantastiska planet-
-vilket jag gör ofta numera, men verkar på det realistiska-
-då ser man spöken. Och jag ser spöken, miss Jelkes.
En krönika, ej längre gyllene
Ett avtal i en dimma av guld
Så. Jag sopar upp glaset i ert rum.
Det behövs inte, men ge mig gärna skorna...
...och min krage. Den ligger på golvet.
Tänker ni hålla gudstjänst i kväll, mr Shannon?
Nej, jag tänker bara göra...
...Ingenting.
Ge mig fördelarlocket också, förresten.
Det här?
Just det.
Om det inte blir gudstjänst, varför de obekväma kläderna?
För att jag anklagas för att ha mist mitt ämbete och ljugit.
Jag ska visa damerna att jag fortfarande är en Ordets förkunnare.
Det är nog ingen idé.
Bandet är så fransigt att det inte går att knäppa.
- Hannah! - Herregud, han har ramlat.
Hallå, farfar.
Sådär ja.
- Om ändå min puls vore lika stadig. - Är du yr, farfar?
Nej, nej.
Jag arbetade med min nya dikt, och...
Var är min käpp?
Varsågod, farfar.
Jag slog takten med käppen, och käppen gled iväg.
- Ni borde vila en stund. - Ja...
...vila en stund.
Han klarar sig. Vi kan prata därute.
Varför andas ni sådär?
Vissa människor tar en drink...
...andra tar en tablett.
Jag tar bara några djupa andetag.
Var inte orolig över det här.
Han var alldeles enastående...
...tills han började få de här små anfallen.
Jag ville åka hem till Nantucket, men han sa: "Nej. Mexico."
Så det fick bli Mexico.
Och han vägrade vila innan han nådde havet.
"Livets vagga", som han kallar det.
Här är vi alltså, mr Shannon.
Som fågelskrämmor på detta blåsiga berg...
...ovanför livets vagga.
Störtandet mot jorden, och sedan...
Hannah?
- Ja, farfar? - Jag skriver nog klart den här.
Det tror jag också, farfar.
Jag har aldrig varit säkrare.
Jag har aldrig varit säkrare heller.
Visst skriver du klart dikten. Den är nästan klar.
Jag är utanför om du vill att jag ska skriva något.
Han sover nog en stund nu.
Miss Jelkes, får jag...? Kan jag få en cigarett?
Ni får aldrig röka dem. De görs av fimpar från gatan.
Prova mina.
Engelska, i lufttät ask. Min enda lyx här i livet.
Ja tack, eftersom ni kastade mina.
Jag ska berätta nåt om er, miss Jelkes.
Ni är en dam. En riktig en, och en stor en.
Varför förtjänar jag en sån komplimang?
Ni såg att ni bara hade två cigaretter kvar.
Ni har inte råd att köpa fler-
-och sparade dem till senare, eller hur?
Smärtsamt träffsäkert, mr Shannon.
Men när jag bad om en, gav ni mig det utan att tveka.
Ni drar stora slutsatser utifrån en liten sak.
Nej då.
Jag drar en liten slutsats utifrån en mycket stor sak.
Hur länge har ni varit kyrkligt inaktiv, mr Shannon?
- Vad rör det priset på ris i Kina? - Inte alls.
Och vad rör det priset på kaffe i Brasilien?
Jag tar tillbaka frågan och ber om ursäkt.
Då besvarar jag den gärna.
Jag har varit kyrkligt inaktiv i nästan ett år-
-sen jag blev prästvigd.
Det kan man kalla sabbatsår.
Jag hade en församling i ett år, och sedan...
...jag blev inte avsatt, utan avstängd från kyrkan.
Ritar ni av mig?
Jag försöker.
Varför blev ni avstängd?
För otukt och uppförande som inte är lämpligt för en präst.
Vilka var omständigheterna kring den första förseelsen?
Otukt?
En ung söndagsskollärarinna bad att få träffa mig i enrum och...
...ja, hon...
...hon förklarade något för mig, ganska vildsint.
En kärleksförklaring?
Driv inte med mig, miss Jelkes.
Det gjorde jag inte.
Jag var hemskt självgod.
Jag sa: "Låt oss knäböja och be tillsammans."
Så det gjorde vi. Men så plötsligt...
...övergick knäböjandet i ett tillbakalutande.
Dan därpå skar hon sig med faderns rakblad.
- Dödligt? - Nej, nej.
Tack vare ett plåster.
Men det blev skandal.
Jag kan tänka mig att det pratades.
Söndagen därpå, när jag såg alla anklagande ansikten-
-fick jag lust att ge dem en chock.
Och jag chockade dem. Jag jagade ut dem ur kyrkan.
Vad resulterade det i?
Jag sattes på ett trevligt sjukhus för att tillfriskna...
...efter ett "nervöst sammanbrott".
Och när jag kom ut... ...valde jag denna väg.
"Resor i Guds värld, ledda av en Guds man."
För att nu citera broschyren.
Men vid sidan av har Shannon samlat bevis.
- Bevis på vad då? - Människans omänsklighet mot Gud.
- Vad menar ni med det? - Smärtan vi åsamkar honom.
Vi har förgiftat hans atmosfär.
Vi har slaktat hans vilda djur.
Vi har förorenat hans floder.
Vi har t.o.m. tagit Guds ädlaste skapelse, människan-
-och gjort honom till vår egen produkt, inte Guds.
Processad och konserverad.
Rör jag för mycket på mig?
Nej, absolut inte.
Mr Shannon? Vad ska ni göra om...
Om vad då?
- Om miss Fellowes lyckas? - Och får mig avskedad?
Ja, vad gör ni då?
Antingen återvänder jag till kyrkan, eller också...
...tar jag den långa simturen. Där ute.
- Vad då för något? - Kina.
- Var det lunch-gonggongen? - Käk om en halvtimme.
Mår ni bättre, miss Peebles?
- Jag tror det. - En drink, kanske? Det skadar inte.
Och ni då, miss Fellowes?
Tack, vi sätter oss här och väntar på lunchen.
Miss Fellowes, raring. Jag vet att ni har bekymmer.
Men ska ni inte koppla av med en drink?
Spara dem åt er vän Shannon. Jag super inte.
Lite gräs, då? Jag brukar inte ge gästerna det-
-men ni ser ut att behöva nät särskilt.
- Får jag se? - Jag gör bara skisser, mr Shannon.
Jag är inte särskilt begåvad.
- Är mina ögon så vilda? - Ja, det är de.
Jag har feber.
- Vad pågår här? - Vad menar du?
Stör jag?
Nej, inte alls.
Vad är det? Får jag se.
Varför ritar ni honom? Han är fattigare än ni.
- Ni kanske vill behålla den. - Tack, men det räcker med en.
- En drink? - Inte för mig, tack.
Ni är skyldig för rum och mat. Lite whisky spelar ingen roll.
- Lägg av, Maxine. - Och du kan dra åt helvete!
Mr Shannon, mrs Faulk!
Detta är barnsligheter. Sluta genast. Det är skamligt!
Det är skamligt.
- Ni måste förstå... - Ni är en nolla.
Ni använder gamlingen för att ta er fram när ni inga pengar har.
Ni använder honom som tiggare låter barnen ge turister dåligt samvete.
Jag åker till stan. Jag ställer upp mitt staffli-
-och ritar av turister.
Jag är ingen svag person. Mitt misslyckande är inte typiskt.
- Jag är inte heller svag. - O nej.
Er styrka är häpnadsväckande.
Hur kommer ni till stan utan taxipengar?
Apostlahästarna, mrs Faulk.
Vi öbor är bra på att gå. Jag packar ihop våra saker.
Jag sätter farfar i rullstolen-
-och kör honom ända in till stan.
Han föredrar det framför att inte vara önskvärd. Och jag med.
Lugn nu.
- Jag är lugn. - Men inte jag!
Shannon är problemet. Jag såg vibrationerna mellan er.
Jag är en ungmö som närmar sig de 40.
Vem är inte det?
Jag är bra på att märka vibrationer. Och det hade ni, från det att ni kom.
Det gör mig rosenrasande.
Jag vet inte varför. Han är pank, nästan arbetslös...
Det är bara hans situation, inte själva människan.
Hur som helst. Glöm vad jag sa.
Jag var inte arg på er, utan på Shannon.
Än ser frukten och kvisten
-Hur himlen börjar blekna -Jag ger farfar en toddy.
- Gamla människor behöver toddy. - Så vänligt.
Han får en Manhattan, så han klarar sig genom lunchen.
- Charlotte. Charlotte! - Vad är det nu, då?
Charlotte. Flickor! Charlotte!
- Vad är det nu? - Har ni sett Charlotte?
Hon har försvunnit.
- Charlotte! - Charlotte.
Lugn, miss Fellowes. Berätta vad som har hänt.
Hon kom inte till lunchen. Hennes rum är tomt.
Jag vet inte vad som har hänt.
Vi måste hitta henne.
- Mer. - Inte mer. Inte mer, sa jag. Sluta.
- Senorita, gå hem. - Jag har inget hem.
Gå hem. Ta dina dollars med dig. Jag är en rik man.
Jag vill inte ha dina dollars. Du ska inte dansa till min musik.
Våra söner ska inte veta att flickor kan vara som du.
Jag vill inte dit. Sätt ner mig!
Ge dem vad de tål, Hank.
Slå dem.
Slå ner dem.
Klå dem, bara.
Slå igen.
Ge dem vad de tål, Hank.
Kom igen, klå dem.
Kom igen, Hank. Slå dem fördärvade!
Kom igen, Hank, ge dem vad de tål.
Kom igen, Hank!
Du räddade mig, Hank. Du är så modig.
Min hjälte. Ta mig hem, Hank.
Jag säger till pappa att du räddade mig.
Pappa älskar mig. Han gör allt för att tacka dig.
Är damerna intresserade av att titta på mina skisser?
Den här heter: Dagsljusets minne av månljuset.
Detta porträtt gjorde jag på mindre än fem minuter.
Det är drottningen, när hon fortfarande var prinsessa.
- Jag fick använda kikare. - Nej tack.
Kärleken är en gammal sång Som en drucken fiolspelare spelar
Blint snavar den i väg Längs krokiga gränder
- Inte nu, Nonno. - När hjärtat är galet av musik
- Ska han spela... - Snälla Nonno.
Han tror att nån bad honom recitera.
I det här sällskapet är det farfar som livar upp.
Farfar, raring. Varsågod. Drick upp din toddy.
Jag struntar i vad ni säger. Fisken är utsökt
Jag tar gärna lite till.
Inget trams nu. Håll koll på knytnävarna.
Vad sa han?
Att du är en sjutusan till karl att slåss mot en fisk...
...förutsatt att fisken är död.
Mycket lustigt.
Pappa säger att skillnaden mellan framgång och misslyckande-
-är att framgången vet hur en möjlighet ser ut.
Oroa dig inte.
Pappa kommer att bli så stolt över dig.
Hannah? Hur mycket blev det?
Sluta skrika, farfar.
Lade de silver eller papper i din hand?
Skrik inte mer, vi äter lunch.
- Dags att käka, farfar. - Hur mycket gav de?
- Han slutar inte skrika. - Farfar! Fem dollar.
- Jag lägger dem i din ficka. - Vi tar inte emot allmosor.
Det var bara pesos.
Vi ska städa upp här.
Det kan du skriva upp, farfar.
Om det finns en bar, borde vi börja där.
Vi smider medan järnet är varmt. Medan det är varmt.
Hallå. Hallå?
Det är jag.
Vad kan jag hjälpa er med?
Vem?
Shannon.
Du har telefon från El Paso.
Stunden ni väntat på, miss Fellowes.
Det är min ansedde, men inte av mig, arbetsgivare.
Jag ska visa hur en man med integritet...
...vänder en hopplös situation till ett segerns ögonblick.
Detta är pastor T. Lawrence Shannon.
Så trevligt att ni ringer, mr Blake.
Ni borde varit här hos oss. Luften är som vin såhär års.
Vad då på lyset? Ni känner mig bättre än så.
Jag struntar i vad domaren säger.
Både ni och jag vet att jag är en prästvigd man.
- Ni är avskedad, Shannon. - Vänta, din feta nolla.
Hör på. En reseledare är som kaptenen på ett skepp.
När bussen har gått, har han ensam befälet.
Och var förvissad om-
-att Shannons buss är laddad.
Jag har lotsat den runt fallgropar och alla tänkbara faror.
Bildligt talat, förstås. Jag behåller befälet.
I fickan har jag symbolen för mitt befäl. Här, i fickan.
Den som har fördelningslocket kan inte avskedas.
Shannon kan avskeda Blakes Resor-
-men Blakes Resor kan inte avskeda Shannon.
- Resan avslutas i bästa sämja. - Du är avskedad!
Shannon står som segrare.
Är du inte stolt över mig, Hank? I egenskap av besättningsmedlem?
Den där blåtiran ger dig en viss charm, Hank.
- Låt bli, din babian. - Jag har den. Jag har den!
Det visar hur jag hatar dig. Jag hatar dig.
Jag trodde du var min vän, men du är min fiende.
Nu räcker det, Pastorn.
- Festen är över, gullet. - Ska vi dra, gott folk?
Ta era saker, så lämnar vi rucklet.
- Ruckel? - Jag hjälper dig packa.
Vi är i Puerto Vallarta om 20 minuter.
Nu ska detta bli en respektabel resa.
Respektabel? Vissa av damerna-
-de flesta, kanske alla, har för första gången...
...träffat en riktig gentleman-
-som de aldrig annars hade fått träffa.
Son till en präst och barnbarn till två biskopar.
- Hur mår farfar? - Han sover.
Trots allt oväsen?
Klarar mr Shannon sig?
Jag vet inte, raring.
Han kollapsar regelbundet. Ungefär två gånger om året.
Det har hänt två gånger här. Fred sa att det berodde på månen.
Jag önskar han vore här nu.
Herregud!
- Vad är det? - Titta inte.
Lita på mig. Shannon överträffar Shannon.
Shannon, ditt odjur. Du, ditt obeskrivliga odjur!
Såg ni vad han gjorde?
Var lugna, mina damer. Följ mig, bara.
Följ med mig nerför backen.
Ta min väska.
Shannon.
Du tog ut din hämnd på miss Fellowes väska.
Sånt trodde jag bara hundar gjorde.
- Flyg iväg på er kvast. - Jag pratar med honom.
Ni blir svartlistad på alla amerikanska resebyråer.
Och Afrika, Tasmanien, Bechuanaland, Tonmawr?
- Låt honom vara, snälla. - Jag ska få er arresterad.
Övergrepp på minderårig, kidnappning, skadegörelse.
- Blottande. - Vilket ämne är ni lärare i, raring?
- Röst. Än sen? - Geografi är min specialitet.
Om inte flatorna fanns vore det ute med Texas.
Maxine.
Låt oss tala klarspråk. Vet ni vad som gör er förbannad?
Att er lilla fågel föredrar män i stället för...
Maxine!
- Vad pratar hon om? - Gå nu. Festen är slut.
Jag kan inte längre avsäga mig skyldigheten att skydda er.
Ni har fråntagit mig skyldigheten.
Gå bara, miss Fellowes. Gå, bara.
Det var på tiden att nån tvålade till henne.
Hon är mycket moralisk.
Om hon inser sanningen, blir hon tillintetgjord.
Hon har då tillintetgjort dig.
Maxine.
Låt mig få behålla äran för mina små prestationer.
Jösses, notan! De har inte betalt notan!
Slå er ner, så åker vi.
Jag avskyr att lämna denna trevliga plats.
Peebie.
- Din tur, Charlotte. - Kliv på, miss Fellowes.
Charlotte sitter där fram med mig.
Hallå där! Vänta nu lite här.
- Vad är det? - 300 pesos.
- Tjugofyra dollar. - Min väska, då?
Den kan ni inte klandra mig för.
Ta betalt av mannen som förde oss hit.
Ni har klagat mycket på maten under den här resan.
Tror ni att den är bättre i mexikanska fängelser?
- Duktig flicka. - En, två, tre.
Se upp för lopporna på Ambos Mundos.
Lite fotogen gör susen.
Hotellchefen har massor nere i foajén.
Där åker era damer, mr Shannon.
Spöket segrar.
Han vann.
Han har visat att Shannon inte hör hemma...
...på det realistiska planet.
Den sista tunna tråd som höll honom kvar där...
...har gått av.
Nu, Herre...
...låt din tjänare...
...gå bort i frid.
Sluta, mr Shannon. Ni skär er.
- Jag hjälper er. Låt mig ta av det. - Jag måste ha sönder kedjan.
Nej, nej, nej. Vänta.
Så där.
- Jag har den. - Tack.
Den är er. Behåll den.
- Vart ska ni? - Ut på den långa simturen. Till Kina.
Hejda honom, mrs Faulk.
Ms Faulk!
Hejda honom, mrs Faulk. Ni måste hejda honom!
Slå ner honom, om ni måste. Klipp till honom.
Gullet...! Du ser sannerligen spöken. Det är verkligen illa.
- Låt mig komma loss! - Nu håller du dig lugn.
Hälften av det här är bara spel. Men det vet inte hajarna.
Du skrämde mig halvt från vettet, och du får inte göra om det.
Mrs Faulk? Kan ni koka te på det här?
Passar det med tekalas nu?
Det är te på vallmofrö. Det har en lugnande effekt.
Släpp mig!
- Ingen dum lösning. - Tro mig, snälla ni.
Jag har erfarenhet av nån i hans tillstånd.
Jag vet vad jag talar om.
Lossa på repen!
Vallmofrö ger en milt lugnande dryck-
-som hjälper en igenom svåra nätter.
Vi behöver lite allihop.
Därför att för alla här: er, mig, min farfar-
-blir det en svår natt.
Utan ett rop, utan en bön
-Utan någon svekfull förtvivlan -Släpp mig.
- Inte än. - Jag har panik. Man kan dö av panik.
Inte när han njuter av det som ni gör.
Tror ni jag gillar att ligga bunden i hängmattan-
-ilhopbuntad som ett svin på slakthuset?
Nej, vem vill inte sona sina synder, och världens-
-om det kunde göras i en hängmatta i stället för på ett kors?
På en grön kulle-
-i stället för på Golgata, dödskallarnas plats.
Är det inte ett ganska behagligt-
-nästan vällustigt sätt att sona världens synder?
Varför vänder ni er emot mig?
Jag trodde ni var könlös, men ni är kvinna. Hur vet jag det?
För att ni njuter av att jag är fastbunden.
Alla kvinnor vill se en man fastbunden.
De ägnar livet åt att försöka binda fast män.
Deras liv är fullkomliga när de bundit fast så många det går.
Jag hade gärna släppt er, men jag kan inte.
- Tror ni på att binda folk? - Bara när de tänker simma till Kina.
Simma till Kina...
Shannon! Sluta!
Sluta. Sluta, Shannon.
Jag ringer dr Lopez.
Sen skickar jag dig till Casa de Locos.
Du får sitta ensam i en cell! Med hö på golvet och en hink.
Försvinn! Försvinn! Försvinn!
- Drick det här. - Släpp mig!
Du kan skrika allt du vill på Casa de Locos. Dag och natt.
Jag har rättigheter. Jag vill träffa konsuln!
Drick vallmoteet.
Änkan Faulk sitter ju på mig.
Jag kokade teet, jag ska ge honom det.
Nu dricker du.
Det är skållhett.
Tack. Just vad jag behövde. Att få munnen sönderbränd.
Kör in stickor under mina naglar...
- ...och skär av mig ögonlocken... - Låt mig göra det.
Kör till, raring. Ni tar över. Han är er, helt och hållet.
Får jag föreslå något?
Gå och bada med dina strandpojkar.
Låt inte mig hindra dig mer än gamle Fred gjorde det.
Ditt svin!
Pepe. Pedro!
Ditt värdelösa svin!
Det var grymt, mr Shannon. Barnsligt grymt.
Jag avskyr att nån jag respekterar beter sig som en grym liten pojke.
Vad respekterar ni hos mig, magra fröken Buddha?
Jag respekterar alla som fått slåss för sin värdighet.
- Vilken värdighet? - Den här. Hans värdighet.
Och hans... Hans lilla godhet.
Mer än jag respekterar dem som fick sin vid födseln-
-och som aldrig berövats den genom outhärdliga lidanden.
En krönika, ej längre gyllene
Ett avtal mellan dimma och form
Hör, hur han säger dem om och om igen.
Stroferna i hans nya dikt.
Som en blind man i en trappa som inte leder nånvart.
- Borde ni inte hjälpa honom? - Han ropar när han behöver hjälp.
Förlåt, men varför gick ni så långt för att skydda miss Fellowes-
-som ni inte tycker om-
-och lika långt för att såra mrs Faulk, som ni tycker om?
- Maxine är oförstörbar. - Eller ger hon bara det intrycket?
Maxine ger bara intryck av sig själv. Maxine är Maxine.
Och jag är ett svin. Det är spriten. Jag är ett fyllo.
Ni var full då ni ryckte ut för miss Fellowes.
Jag blev fullare.
Spriten är inte ert problem.
Vilket är mitt problem, då?
Det äldsta i världen.
Behovet av att tro på nån eller något.
Nästan vem eller vad som helst.
- Ni låter hopplös. - Jag är inte hopplös.
Jag har faktiskt... Jag har hittat nåt att tro på.
Vad då?
Rivna murar mellan människor.
En önskan att hjälpa varandra.
- Genom nätter som denna. - Engångs-grejer.
Engångskommunikation dem emellan.
På en veranda, utanför deras separata rum.
Ni menar inte i fysisk bemärkelse, va?
- Nej. - Jag trodde inte det.
En förening, inte alls tänkt För varelser av gyllne slag
Vars grönska måste välva sig
Över jordens obscena, korrumperade kärlek
Är det vad ni förespråkar?
Kallar ni det en mänsklig relation?
Ja, mr Shannon. Det gör jag.
Farfar och jag skapar ett hem åt varandra.
Jag menar inget vanligt hem, för...
...jag ser inte ett hem som en plats eller en byggnad...
...tegel, trä, sten.
Jag ser ett hem som något två människor har mellan sig.
Där kan båda bygga bo, vila...
...och leva känslomässigt.
Förstår ni, mr Shannon?
- Ja, men... - Fortsätt. Med vad då?
Jag skulle bara såra er.
- Min hud är inte tunn. - När en fågel bygger bo...
- ...väljer han inte ett fallande träd. - Jag är ingen fågel.
Han bedömer platsens varaktighet...
...och utsikterna för att föra arten vidare.
Jag är fortfarande ingen fågel. Jag är en människa.
Och när en sådan unik varelse bygger bo i en annans hjärta-
-tas frågorna om varaktighet och fortplantning inte i beaktande.
Det viktiga är är att man aldrig är ensam.
Får jag ställa en fråga, miss Jelkes?
- Frågorna har inga gränser i kväll. - Och svaren?
Det kan jag inte tänka mig.
Såhär lyder frågan...
Har ni aldrig i livet haft någon slags kärleksliv?
Ställ frågan igen.
Har ni aldrig under dina resor gjort någon erfarenhet...
...av det som kan kallas kärleksliv?
- Det finns värre saker än kyskhet. - Ja, galenskap och död.
Vill ni inte svara, så...
Nej, jag svarar gärna.
Jo.
Jag har gjort två erfarenheter... Råkat på, snarare.
Två.
Ja, jag sa två.
- När jag var 16. - Sexton.
Ja, 16.
När jag var 16...
...gick jag på matiné varje söndag på Nantuckets biograf.
Mina föräldrar hade just dött i en bilolycka-
-och jag var mycket ensam.
En dag satte sig en ung man bredvid mig och tryckte knät mot mig.
Jag flyttade mig, men han följde efter och fortsatte trycka.
Jag skrek, och han greps för övergrepp mot minderårig.
- Sitter han i finkan än? - Nej, jag fick ut honom.
Jag sa till polisen att det var en Garbo-film. Det var det.
Och att jag blev uppspelt.
Och andra gången?
Andra gången var mer nyligen.
För fyra år sen, när farfar och jag var i Hongkong.
En kväll i trädgården på Cliff Hotel-
-träffade vi en medelålders, diffus, australiensisk försäljare.
Ni vet: Rund, skallig, fläckig och överdrivet vänlig.
Jag gjorde en smickrande teckning och han betalade mycket.
Tio malaysiska dollar.
Sen bad han mig att åka båt med honom.
Han hade ju varit så generös, och jag tackade ja.
Det gjorde jag. Jag tackade ja.
Farfar gick och lade sig.
Och jag åkte ut i båten...
...med underklädesförsäljaren.
Jag märkte hur han blev allt mer...
Vad då?
Uppspelt.
Han lutade sig mot mig.
Vi satt mittemot varandra.
Han såg mig intensivt och passionerat i ögonen och sa:
"Miss Jelkes, vill ni göra mig en tjänst?"
"Vill ni göra något för mig?" "Vad då?" frågade jag.
Han sa: "Om jag vänder ryggen åt..."
"...och ser åt ett annat håll..."
"..Kan ni då ta av ett klädesplagg och låta mig hålla i det?"
- "Bara hålla i det." - Vad gjorde du då?
Jag gjorde som han bad. Och han höll sitt löfte.
Han satt med ryggen åt tills jag sa "Klar"...
...och kastade mitt klädesplagg till honom.
- Vad gjorde han med det? - Jag vet inte. Jag tittade bort.
- Och det kallar ni... - En kärleksupplevelse? Ja.
Den sorgliga, smutsiga lilla händelsen kallar ni...
Det var sorgligt för den stackarn. Men varför smutsig?
Blev ni inte äcklad?
Inget mänskligt äcklar mig.
Såvida det inte är elakt eller våldsamt.
Och jag berättade ju hur ömsint han var.
Ursäktande, blyg...
Och verkligen mycket...
Ja...
Diskret.
Men det stämmer att det var på det fantastiska planet.
- Vad gör ni? - Släpper er lös.
Varför nu?
Spöket är nog utdrivet. Ni har slutat att kämpa.
Att acceptera livet är det första som krävs för att kunna leva.
Vem var personen ni sa att ni hade hjälpt genom detta?
Jaså, det.
Jag själv.
- Ni? - O, ja.
Jag hade ett spöke som ert.
Han hette nåt annat, bara.
Jag kallade honom "blå djävulen".
- Vi utkämpade en riktig strid. - Som ni... Som ni vann.
Jag hade inte råd att förlora.
Hur besegrade ni er blå djävul?
Jag visade att jag uthärdade honom. Och vann hans respekt.
- Hur? - Genom att uthärda, bara.
Uthållighet är nåt som djävlar respekterar.
De respekterar alla tricks...
...som panikslagna människor tar till.
Som att ta några djupa andetag?
Eller kokosdrinkar.
Eller till och med strandpojkar.
Allt vi gör som får dem att tappa fotfästet.
Så gå vidare.
Vart då?
Till ett sånt här ställe, kanske.
Efter långa och svåra resor...
...underjordiska resor...
...som de med spöken gör genom personlighetens dunkel-
-tills de äntligen ser ett svagt, grått ljus.
- Och fortsätter att klättra mot det. - Följer ni fortfarande ljuset?
Allt ljus är gott i slutet av en lång, mörk tunnel-
-man trodde var ändlös.
Att bara Gud eller döden kunde få slut på den.
Särskilt när man...
Eftersom jag var långt ifrån säker på Gud.
Är ni fortfarande osäker på honom?
Inte så osäker som jag har varit.
Han kämpar än.
Ja. Han har nått vägs ände. Han kommer inte längre.
Kan ni ärligt påstå att han inte känner smärta och panik?
- Han är Guds varelse, alltså? - Så kan man uttrycka det.
Släpp honom lös, mr Shannon.
Kör till.
Vi leker Gud, som barn leker att gamla lådor är hus.
Vi släpper ödlan.
För Gud gör det inte, och vi leker Gud i kväll.
Mr Shannon.
Jag visste att ni skulle göra det.
Vad fan gör du, Shannon?
Jag släppte en Guds varelse som nått vägs ände.
Varför då?
Så att han kunde slippa paniken-
-och kravla hem, trygg och fri. En liten nådens handling.
Hannah! Hannah! Var är du?
Jag är här, farfar.
Den är klar! Papper och penna, innan jag glömmer!
-Beredd -Ja, jag är beredd, farfar.
Hur stilla ser olivkvisten
Hur himlen börjar blekna
Utan ett rop, utan en bön
Utan någon svekfull förtvivlan
En gång, när natten skymmer träden
Skall dess livs höjdpunkt vara
Över, bortom evigheten
Och därifrån
Skall en andra historia börja
En krönika, ej längre gyllene
Ett avtal mellan dimma och form
Och till sist, den brutna kvisten
Störtandet mot jorden
Och så - en förening
Inte alls tänkt för varelser Av gyllene slag
Vars grönska måste välva sig
Över jordens obscena, korrumperade kärlek
Än ser frukten och kvisten
Hur himlen börjar blekna
Utan ett rop, utan en bön
Utan någon svekfull förtvivlan
Ack, mod
Kan inte också du Välja ett nytt viste
Inte bara i det gyllene trädet
Utan i mitt förskrämda hjärta?
- Fick du med det, Hannah? - Ja, farfar.
- Alltsammans? - Varje ord.
- Och den är klar? - Ja.
- Äntligen klar? - Ja, äntligen klar.
- Och den är bra. - Underbar.
- Är den bra? - Underbar, farfar.
Jag är så glad för din skull, farfar.
Tack för att du skrev en så underbar dikt.
Det var värt den långa väntan.
Kan du sova en stund nu?
Jag hämtar din sjal.
Jag skulle vilja be.
Å, Gud.
Kan vi inte få sluta nu?
Han behöver inte sjalen.
Gud har lekt Gud och gett honom fri.
"Ack, mod”
"Kan inte också du"”
"Välja ett nytt viste" ”
”Inte bara i det gyllene trädet"
"Utan i mitt förskrämda hjärta?"
Miss Jelkes. Vad gör ni? Ni lämnar oss väl inte i dag?
Varför vänta? Allt som skulle göras har gjorts.
Tack vare er och mrs Faulks vänlighet-
-och dr Lopez och de vänliga byborna.
Nu vet jag varför han ville hit. Han visste att det var slutet.
Det skulle komma där han kunde begravas på en grön kulle-
-nära havet, hans "livets vagga".
- Ni reser vidare? - Självfallet.
- Vart? - Jag provar lyckan på torget.
Tror ni att damerna som säljer tacos kommer att köpa era skisser?
Det kommer turister, och jag har mina knep.
Ni är inte på det realistiska planet.
Jo. Vi är på det realistiska planet-
-när vi gör det som måste göras.
Ni kan inte fortsätta ensam. Hur känns det efter alla år?
Det vet jag när jag känner det.
Miss Jelkes, jag undrar...
- Vad undrar ni? - Jag undrar...
...om det finns nån möjlighet för oss att resa tillsammans.
- Resa tillsammans, menar jag. - Tror ni att det skulle gå?
Varför inte? Vi har inget som binder oss.
Jag är säker på att ni skulle inse hur opraktiskt det vore.
Det skulle bli genant för oss båda.
- Var kan mrs Faulk vara? - Här!
Här är hon. Hon har nåt att säga.
Sitt ner, båda två.
Sätt er.
Jag har ett affärsförslag.
Ni gör intryck, miss Jelkes.
Mycket fördelaktigt. Ert sätt att laga till fisken.
Jag är beredd att komma med följande förslag.
Vad då för förslag, mrs Faulk?
Jag vill ha en cola.
Öl. Öl!
Detta är mitt förslag: Ta över stället.
Det ger en nätt liten vinst.
Jag tjänar runt 4000 dollar om året när allt är betalt.
Fyra tusen dollar.
Ni kan nog bättre än så-
-bara inte Shannon dricker upp er del av vinsten.
Det är mitt förslag. Vi delar vinsten mellan oss.
Rättvist och riktigt.
Låter det vettigt?
Maxine. Mår du bra?
Det är klart! Vad menar du?
Mitt enda villkor är att här måste finnas en man.
Det måste finnas en man. Grundregeln i all hotelldrift.
En man måste locka damerna till sig. Fruar till de fiskande männen.
Erbjudandet hänger på en man.
- Shannon måste stanna. - Ni då, mrs Faulk?
Jag är utled på stället.
- Det står mig upp över öronen. - Vart ska du ta vägen?
Inte ut och åka med Blakes Resor, iallafall!
Jag ska norrut.
El Paso, kanske. Jag gillar El Paso. Barer med luftkonditionering.
Martinis och speglar man vågar spegla sig i!
Jag är ung och kan bli vacker om jag hittar en salong.
Strunt i änkan Faulk. Hon får roligt.
- Fantastiskt. - Ja, mr Shannon.
Fantastiskt är ordet.
Ni byggde ert bo och visste inte ens om det.
Adjö.
- Låt mig köra er till stan. - Jag går helst.
Men ni får gärna skicka mitt bagage.
Jag höll på att glömma.
Jag fann detta i min rock när jag packade i morse.
- Jag vill att ni ska ha det. - Det är för mycket, mr Shannon.
Ta det. Pantsätt det. Det räcker hem till USA.
Ametisten är äkta, så acceptera inget mindre än 1800 pesos.
Det har bevisat sitt värde många gånger genom året.
Jag skickar pantkvittot, så ni kan lösa ut det.
- Vad gör du, Maxine? - Jag packar.
Gå sönder, bara. Allt går sönder, inklusive du och Shannon!
En kokosdrink. Specialitet från Costa Verde.
Jag vill inte ha nån kokosdrink. Isåfall hade jag gjort en.
Hon har gått, Maxine. Dikten är färdigskriven.
Accepterar hon inte mitt förslag?
Nej, hon gör inte det.
Men jag gör det. Det vill säga, om du...
...om du verkligen behöver en man här.
Det är inte varmt än, Shannon. Ska vi gå till stranden?
Jag kan ta mig nerför berget-
-men jag vet inte om jag... ...kommer upp igen.
Jag hjälper dig upp igen, älskling. Jag hjälper dig alltid upp.
Översättning. SD Media Group
[SWEDISH]