ET SKUD I MØRKET
Politichef Dreyfus.
Ja, skat.
Jeg skulle til at ringe. Jeg er på vej.
Jeg har osten og vinen.
Hvad?
Skat, give børnene et kys fra mig. Øjeblik.
– Ja? – Deres kone er på den anden linje.
Sig, jeg er bortrejst.
Ja, skat. Jeg er der om 20 minutter.
Monsieur Dreyfus! Det er en katastrofe.
Der rapporteres om skyderi ved Chateau de la Pierre Blanche.
– Monsieur Ballon. – Ballon? Millionæren?
– Det er en katastrofe. – Nej.
– Selve mordet er ikke en katastrofe. – Ikke?
Da rapporten kom, vidste vi kun, at nogen var blevet skudt og hvor.
Jeg indså ikke, før lige før, det var Ballon.
– Så? – Jeg begik en frygtelig fejltagelse.
Hvem gav du sagen til?
– Clouseau. – Åh gud!
– Kommissær Clouseau. – Godaften.
– Hvad hedder du? – Mit navn er Henri LaFarge.
Skriv det ned.
– Er De butleren? – Jeg førstebutleren.
Stryg "Butler" og skriv "førstebutler."
Det er Monsieur Ballon.
Monsieur Ballon, det er en ære.
Undskyld mig. Mit navn kommissær Clouseau.
Undskyld tøjet, jeg var ude for et mindre uheld.
Vil De låne en morgenkåbe eller noget?
Nej da. Jeg er bare lidt fugtig. Det tørrer snart.
Monsieur Ballon, De rapporterede et skyderi.
– Det var Maurice. – Maurice?
Ja, han bevogter Maria.
Jeg var i lufthavnen og er lige ankommet.
Selvfølgelig. Noter ingenting. Jeg løser det her på få sekunder.
Vil De undersøge liget?
– Det ville være en fornøjelse. – Følg med mig.
– Er De Maurice? – Ja, monsieur.
Monsieur Ballon sagde, at De bevogtede nogen.
Denne pen er for nylig blevet affyret.
– Hvem er De? – Maria Gambrelli.
– Kommissær Clouseau. – Goddag.
– Led videre. Hvad laver du? – Tager pistolen, kommissær.
– Det er min pistolpen. – Ja.
Find din egen pistolpen. Det er min pen.
Led ikke herinde. Led derude.
– Hvad sagde De? – Ikke noget, monsieur.
I kan gå.
Lad mig se.
Så ... Vær så venlig.
– Fandt De liget? – Ja, monsieur.
Var I venner?
– Ved De, hvem morderen er? – Jeg har ingen anelse.
Hun slog ham ihjel.
Det passer ikke.
– Hun lyver. – Tal pænt.
– Jeg hørte fire skud. – De hørte fire skud. De så ikke ...
– Undskyld. De så ikke fire skud. – Nej, monsieur.
Så ved De ikke, hvem der affyrede de fire skud.
– Døren var låst indefra. – Hvad beviser det?
Jeg fandt Miguel, hvor De ser ham, og Maria med pistolen i hånden.
– Med pistolen i hånden? – Den røg stadigvæk.
Holdt De pistolen?
– Røg den stadig? – Det tror jeg.
Men jeg ved ikke, hvordan den havnede der.
– Absurd. – Det afgør jeg.
– De tror vel ikke ... – Jeg tror på alt.
Og jeg tror ikke på noget. Jeg mistænker alle.
Og jeg mistænker ikke nogen.
Jeg indsamler fakta og undersøger ledetråde.
Inden I ved af det, er sagen opklaret.
Der stikker noget under.
– Hvad sagde De? – Ikke noget, monsieur.
– Godt så. De kan gå nu. – Ja, monsieur.
Men forsvind ikke.
– Alle i huset er under mistanke. – Ja, monsieur.
Fortæl, hvad der skete.
Han havde problemer med knapperne på min kjole.
Mærkeligt. Der er ingen knapper på kjolen.
Det er, fordi han havde problemer med dem.
Han rev kjolen af mig.
– Overfaldt han Dem? – Nej.
Jeg ville hjælpe ham, men han var utålmodig.
Der ligger nok knapper overalt.
Han var så impulsiv. En lidenskabelig spanier.
– Så han flåede kjolen af? – Ja.
Pludselig åbnede nogen døren. Miguel sprang op og ...
Så husker jeg ikke mere, før Maurice fandt mig med pistolen.
De må undskylde mig, men der er noget, jeg ikke forstår.
Hvad er det, De ikke forstår?
Jeg forstår ikke, når De siger, at De ikke kan huske.
– Jeg var nok bevidstløs. – Bevidstløs?
– Jeg har en bule. – En bule? Hvor?
Må jeg se? Ja.
Jeg ved ikke, hvordan jeg fik den.
– Dejlig parfume. – Det er badeolie.
Nogen må have slået mig ned.
De har fået en mild hjernerystelse.
– De har crème på næsen. – Hvad? Det er ikke noget.
De er våd. Regner det?
Min stupide chauffør parkerede for tæt på springvandet.
De burde skifte tøj. De kan dø af lungebetændelse.
Det er muligt, men sådan er livets pragtfulde skuespil.
Vi politifolk må udstå meget under vores arbejde.
Ting, som man normalt ikke ville tolerere.
Lad os ryge. Det beroliger nerverne.
Man tænker mere klart.
– Dejlig parfume, De har på. – Det er ikke parfume, men badeolie.
– Den er vidunderlig. – Tak.
Jeg kan stadig dufte den.
– Hvad talte vi om? – Min bule.
Netop. Bulen, De fik, da nogen slog Dem.
– Vi antager, nogen slog Dem. – Hvad skulle det ellers være?
Vi begynder med en antagelse, som vi efterforsker.
Sådan arbejder vi. Gør vi det omvendt ...
Der er lidt lummert her.
– Deres frakke! – Det er min.
– Den brænder! – Hvad?
Min frakke brænder!
Åh gud! Jeg brænder!
Clouseau?
Han faldt ud af vinduet!
Clouseau?
Er De uskadt?
Ja ... Ganske uskadt.
I så fald kan De tage hjem.
– Tage hjem? – De er afløst.
– Afløst? – Jeg tager over. Farvel, Clouseau.
Godnat, politichef.
– Undskyld mig, kommissær. – Idiot!
Godt, jeg undertrykte min refleks: at dræbe dig med et karateslag.
Idiot!
Din klodsethed betyder, at jeg må tage dig af sagen.
Kør tilbage til byen.
– Hvornår får jeg rapporten? – I morgen tidlig.
Perfekt. Undskyld mig.
– Monsieur Ballon? – Ja.
– Jeg er politidirektør Dreyfus. – Hvor er kommissær Clouseau?
– Jeg overtager efterforskningen. – Javel.
Vi vil undgå at genere Dem og madame Ballon.
Navnet Ballon vil ikke figurere i sladderpressen.
Han var mærkelig, men jeg kunne lide ham.
– Jeg mener Clouseau. – Nå. Han er ...
Han er en ekstraordinær mand.
Hos kommissær Clouseau. Et øjeblik.
Politichef Dreyfus.
– Kommissær Clouseau. – Kom straks herhen.
– De overtager Gambrelli–sagen. – Gambrelli?
Maria Gambrelli. Tjenestepigen, der dræbte chaufføren.
Præcis! Maria Gambrelli, tjenestepigen!
Jeg kommer straks.
Kato, jeg er tilbage på sagen.
Maria Gambrelli er smuk. Nej, uskyldig!
God træning i dag, Kato. Du er blevet bedre.
Du bliver bedre for hver dag.
Fakta, Hercule, fakta.
Kun fakta tæller.
Uden dem er kriminalvidenskaben ikke andet end gætværk.
Lyt og lær, Hercule.
Lad os se. Fakta i denne sag er:
Chaufførens lig blev fundet i tjenestepigens soveværelse. Fakta!
Dødsårsagen var fire kugler i brystet. Fakta!
Kuglerne blev affyret på klods hold fra en Baretta, kaliber .25. Fakta!
Maria Gambrelli blev fundet med våbnet i hånden. Fakta!
Mordvåbnet var registreret i afdøde Miguel Ostos navn.
Det lå normalt i handskerummet i monsieur Ballons Rolls–Royce. Fakta!
Flere af tjenestefolkene har bevidnet, Miguel Ostos slog ...
Vær forsigtig! Du brækkede min pegepind. Hvad skal jeg pege med nu?
Har bevidnet, at Miguel Ostos ofte slog Maria Gambrelli.
Endelig har vi monsieur og madame Ballons edsvorne udsagn –
– samt tjenestefolkene, der alle har et perfekt alibi.
Hvad er den uundgåelige konklusion, Hercule?
Maria Gambrelli dræbte chaufføren.
Hvad? Idiot! Det er umuligt. Hun beskytter nogen.
– Hvor ved De det fra? – Instinkt.
– Men fakta? – Du glemmer det vigtigste: motiv.
– Han slog hende. – Han var spanier.
– Han flåede hendes kjole af. – Og?
Ville du dræbe nogen, der flåede din kjole af?
– Formodentlig ikke. – Selvfølgelig ikke.
Nej, nej ...
Der er ikke den mindste tvivl, Hercule.
Maria Gambrelli beskytter nogen.
Finder vi den person, finder vi morderen.
Jeg vil finde morderen inden dagens udgang.
Maria Gambrelli vil fortælle mig, hvem det er.
– Hvad sagde du? – Ikke noget.
Jeg forstår. Nuvel ...
Det var alt, Hercule.
Jeg forstår det virkelig ikke, hvorfor I genindsatte Clouseau.
Det er et godt spørgsmål, der fortjener et svar.
Det, jeg fortæller nu, må under ingen omstændigheder slippe ud.
Klokken seks i morges blev jeg ringet op af en overordnet.
Jeg blev informeret om, at flere indflydelsesrige personer –
– ville have, at Clouseau skulle arbejde videre med sagen.
– Jeg måtte parere ordre. – Utroligt.
Fortæller jeg, hvem der ringede vil du indse, hvor utroligt det er.
– Men hvorfor? – Godt spørgsmål, jeg savner svar på.
De har hentet Gambrelli.
"Sid ned, miss Gambrelli."
Hvor var ...
Godmorgen.
– Godmorgen, miss Gambrelli. – Godmorgen.
– Har De sovet godt? – Nej.
– Vidunderligt. – Man sover ikke godt i fængslet.
Gør man ikke? Nej, selvfølgelig ikke!
Det må vi gøre noget ved.
Dumme kasse. Hvorom alting er ... Jeg må stille nogle spørgsmål.
– Må jeg ryge? – Ja, selvfølgelig.
– De kan tage en af mine. – Tak.
– Det er venligt af Dem. – Det var så lidt.
– Tillad mig. – Tak. Den anden ende.
De smager dårligt, når man gør sådan.
Nuvel ...
– Sidder De godt? – De burde få disse stole i fængslet.
Ja. Hvis jeg ikke husker forkert, er møblerne meget slemme.
Man kan lige så godt sidde på gulvet.
Det er på tide, at nogen gør noget ved det, ikke sandt?
Jeg vil gøre noget ved det i dette øjeblik.
Lad mig tale med fængselsinspektøren.
Sommetider må man omgå bureaukratiet og gå direkte til kilden.
Fængslet er slemt nok uden ubekvemme møbler.
Ja! Fængselsdirektør, det er kommissær Clouseau.
Hvornår vil De gøre noget ved de frygtelige møbler?
Vi er ikke vildmænd og det her er ikke middelalderen.
De driver et fængsel, ikke et torturkammer.
Det fik ham til at tænke.
Jeg foreslår, at De overvejer det.
Man kan kun håndtere moderne forbrydere med moderne metoder.
Man kan ikke drive et moderne fængsel uden moderne møbler.
Præcis. Det er min mening.
I lige måde, fængselsinspektør.
Modbydelige svin.
De er ikke som andre betjente.
Deres dossier.
Jeg låser altid lige mine vigtige dokumenter inde.
Man kan aldrig være forsigtig nok.
Lad mig se. Her har vi ... Uha.
Undskyld mig. Det var virkelig dumt gjort.
Så ...
Miss Gambrelli, Deres fil indeholder meget interessante fakta.
Det lader til, at de kendte Miguel Ostos i ganske lang tid.
– Elskede De ham? – Ja.
– Manden, som voldtog Dem? – Der gjorde hvad?
Vidneudsagn fra gartneren Georges Duval.
Han påstod, at De sagde: "Spanieren, der voldtog mig på fars mark."
– Han voldtog mig ikke. – Tvang han Dem ikke?
Jeg snublede over en rod.
Jeg greb fat i Miguel for ikke at falde –
– og så faldt vi begge to.
Jeg græd lidt bagefter, men ikke fordi jeg fortrød noget.
Det var noget, han sagde til mig.
– Forulempede han Dem? – Nej.
Han tændte en cigaret, tog et langt hiv, og ...
Hvorfor ryger mænd bagefter?
Ikke sært, tobaksfirmaerne bliver rige.
Det har jeg faktisk aldrig tænkt på før.
I aftes var vores sidste aften. Det var forbi.
– Ville De forlade ham? – Nej! Han forlod mig, staklen.
Han var i et skrækkeligt humør.
Først ævlede han på spansk, og så græd han.
– Han brød sammen og græd. – Det siger De ikke.
Da jeg prøvede at trøste ham –
– flåede han mit tøj af og skreg som en galning.
Javel ... meget mærkeligt.
Meget mærkeligt.
Der er noget, jeg ikke forstår. Ostos ville forlade Dem.
Men De siger selv, at han opførte sig som en jaloux galning.
Jeg troede, han ville lide, hvis han forlod mig ...
... hvis han troede, jeg var alene ...
– så jeg fortalte, jeg havde mødt en anden.
Det var en løgn. Det indrømmer jeg.
Men kun for hans eget bedste.
– Jeg beklager. – Det gør ingenting.
– Dumme skrædder. – Flot jakkesæt.
Det gør intet. Med et par sting bliver det så godt som nyt.
Miguel? Nej! Hercule?
– Må jeg tage tilbage til fængslet? – Desværre.
Men fortvivl ikke.
– Hvad vil De? – De bad mig komme.
Selvfølgelig gjorde jeg det!
– Farvel. – Farvel, min elsk ... Gambrelli.
Jeg nærer ingen tvivl om, at hun beskytter nogen.
Tror De, at De kan knække hende?
Med nok tid vil hun spise ud af min hånd.
Det haster. Vi må fange ham, før han forlader landet.
– Men De ved ikke, hvem han er. – Hun fører mig til ham.
– Løslad hende. – Løslad?
Hun fører mig ikke til ham fra fængslet.
– Men politichef Dreyfus ... – Jeg påtager mig det fulde ansvar.
Løslad hende. Jeg anholder skurken inden for et døgn.
Få mig løs. Hurtigt, inden jeg skriger.
Nu har jeg Afrika på hånden.
Fine balloner.
Har De tilladelse til at sælge balloner?
Tilladelse?
– Ja? – Godmorgen, monsieur.
Godmorgen, Georges. Kan jeg hjælpe med noget?
Ja, og jeg kan måske hjælpe Dem med noget.
Hvad skulle det være?
– Husker De mordnatten? – Er det et retorisk spørgsmål?
– Hvad? – Hvad vil du, Georges?
Jeg så Dem klatre ned fra Marias værelse.
– Du har gode øjne. – Ja, og en stor mave.
Det er svært at fylde den med dagens priser.
Skal vi tale nationaløkonomi eller har du en pointe?
Pointen er 100.000 franc til at købe mad for.
Så bliver mit syn mindre skarpt.
Ja, vi må absolut gøre noget ved din mave.
Hold op! Dygtig hund!
God hund.
Undskyld mig. Jeg var i nærheden og ...
Åh, min lille ... De har klippet blomster.
De må have klippet noget. Der er blod på hækkesaksen.
Mærkværdigt.
Fakta, Hercule! Fakta!
Bag dem ligger hele den empiriske sandheds struktur.
Lad os undersøge disse fakta.
Et: Hun blev fundet med mordvåbnet i hånden.
To: mordvåbenet havde frisk blod på sig.
Tre: Kun hendes fingeraftryk var på mordvåbnet.
Og fire: Alle Ballons tjenestefolk har perfekte alibier.
Nuvel, Hercule, hvad fortæller disse fakta os?
Gambrelli dræbte gartneren Georges.
Idiot! Kun en novice ville konkludere det.
– Men fakta ... – Miguels morder dræbte Georges.
For at dække over det første mord.
Nu vil han skyde skylden på den stakkels pige.
Hvem mistænker De så?
Jeg mistænker ... alle.
– Det er muligt. – "Muligt"? Hvad mener De med det?
Jeg beskæftiger mig med vished! Jeg vil knække hende.
Hun skal indrømme, at hun beskytter nogen og afsløre hans identitet.
Det er slut med katten efter musen–legen.
Der bliver ikke flere diskrete afhøringer.
For hendes egen skyld og for retfærdighedens skyld.
Jeg vil tage alle midler i brug, undtagen vold, for at tvinge det ud.
Hun vil lide.
Men til sidst bliver hun fri, og vi fanger vores morder.
– Har De løsladt hende igen? – Ja.
Skal vi løse det nu, eller skal jeg komme for sent?
Vi kan ikke fyre hende uden grund.
"Grund"? Det vrimler med lig. Venter du på sidste akt af "Hamlet"?
Sammenligner du vores hjem med en Shakespearetragedie –
– vil jeg mene, at Macbeth er mere passende.
Skat, min billardkugle.
Det var madame Ballon. Følg efter hende.
Når du ved, hvor hun skal hen, så ring.
Kommissær Clouseau.
– Godaften, monsieur Ballon. – Godaften.
– Må jeg stille nogle spørgsmål? – Selvfølgelig.
– Opklare nogle detaljer. – Ja. Spiller De billard?
Billard? Ja, jeg har spillet en del billard.
Det gør samtaler mere afslappede, når man spiller.
– Tag en kø. – En kø.
Den fungerer.
– Mærkeligt. – En almindelig kø er nok bedre.
– Det kaldes en "rive". – Netop, rivekøen.
Jeg foretrækker den gode gamle kø.
Ups! Undskyld. Det må De meget undskylde.
Helt i orden. Jeg har selv knækket flere.
Prøv den her. Det er min favoritkø.
Den er god til krumme stød.
– De havde nogle spørgsmål? – Ja.
Jeg håbede, at tale med Deres kone.
Hun er her ikke. De gik glip af hende.
Hun ramte mig næsten i indkørslen.
Monsieur Ballon, sagde De ikke ...
... at De, på mordnatten ...
... ankom fra London med flyet kl. 23?
– Jo, hvorfor spørger De? – Det blev aflyst pga. en storm.
Jeg tog et tidligere fly.
Monsieur Ballon, jeg påstår, at det var Dem, der myrdede Miguel Ostos.
Det er latterligt.
Hvis De kunne ...
Sådan, ja. Disse bøjede køer kan skabe problemer.
Træk.
Ja, jeg kunne ikke lide Miguel.
Men jeg dræber ikke folk, fordi jeg ikke kan lide dem.
Jeg beklager.
De kender til flyet, så jeg fortæller alt.
Den aften, han blev myrdet, bad jeg ham til at hente mig kl. 23 –
– men jeg ankom kl. 21.
Han var på vej til lufthavnen, mens jeg var på vej hjem.
Min kone var til en middag.
Det gav mig mindst en time alene i huset.
– Til hvad? – Til Maria.
– Hvad? – Overrasker det Dem?
Så siger jeg, kommissær Ballon, at De kom hjem –
– fandt Miguel med Maria –
– og myrdede ham i et "janfald af ralousi"!
Jeg erkender affæren, men at dræbe for hende ...
– Ville De dræbe for hende? – Selvfølgelig ... ikke!
– Det er Deres tur. – Ja!
Jeg beklager, monsieur Ballon. Jeg lavede en lille ridse i filtet.
Telefon til kommissær Clouseau.
Javel. Det er nok til mig.
Ja? Det er kommissær Clouseau.
Ja. Hvis De bliver der, kommer jeg straks.
Monsieur Ballon, jeg må bede om en tjeneste.
Jeg skal møde min assistent og har ingen bil.
– Pierre kan køre Dem. – Udmærket.
Jeg formoder, spillet er slut. Stiller De min kø på plads?
Bed Pierre om at køre bilen frem.
Deres bil er klar, monsieur.
Jeg beklager, monsieur Ballon.
Besvær Dem ikke med det. Maurice gør det for Dem.
Fjern hånden fra min ryg.
Tak, monsieur.
Personen, der opfandt stativet, burde få hovedet undersøgt.
Jamen så ... vi må fortsætte på et senere tidspunkt.
Det er altid en fornøjelse.
De burde også få Deres arkitekt undersøgt.
Madame Ballon er i lejlighed tolv.
Bliv her. Er jeg ikke ude om ti minutter, tilkalder du forstærkning.
– Godmorgen. – Godmorgen.
Jeg er jagtbetjenten. Har De et jagttegn?
Jagttegn?
Skød han krager?
Han var forklædt som jæger for at holde øje med Ballons hus.
Giv mig ti mænd som Clouseau, så kan jeg ødelægge verden.
– Hvor er han? – Det ved jeg ikke.
Da han blev løsladt, fik han en samtale.
Han hastede af sted. Sagde, han kunne løse sagen.
Sagen har så mange løse ender, at en til ikke gør en forskel.
– Francois? – Ja, politichef?
Jeg huggede lige min tommeltot af.
Nuvel ... Du fulgte altså efter Maria Gambrelli herud?
Hun tog en taxi hertil. Jeg fulgte hende langs stien til Camp Sunshine.
– Camp Sunshine? – Ja.
Jeg ville ringe, men så jeg tjenestepigen Dudu.
– Sagde du "langs stien"? – Ja, men ...
Tag til Ballon og led efter flere ledetråde.
Jeg vil se, hvad der foregår i "Camp Sunshine".
Skynd dig. Der er ingen tid at spilde.
CAMP SUNSHINE HELBREDETS OG LYKKENS HAVE
Goddag.
Jeg er kommissær Clouseau fra politiet.
Har De en gæst her ved navn Maria Gambrelli?
Gambrelli? Ja. Hun tjekkede ind for en time siden.
Netop. Gambrelli, kl. 11:45.
– Hvor finder jeg hende? – Hvor som helst.
– Jeg gætter på rekreationsområdet. – Tak.
– Må jeg spørge om noget? – Ja.
Har De ... svømmet?
Ja! Hvordan vidste De det?
Det er mit job at vide ting.
Stop der. Hvor tror De, at De er på vej hen?
Jeg tror ikke, jeg ved, hvor jeg er på vej hen.
– Til rekreationsområdet. – Ikke sådan.
– Hvad sagde De? – At De ikke går derhen sådan.
– Jeg er kommissær Clouseau. – Goddag! Jeg hedder Turk.
Jeg er her i en politisag og leder efter nogen.
Først skal De klæde Dem af.
– De er anholdt, min herre. – Anholdt? Hvorfor?
For uanstændige ytringer til en politimand.
– Uanstændige? – Og blotteri! Har ingen tøj på her?
– Hvad? – Det er en nudistlejr!
– En nudistlejr? – Netop.
Alle skal tage tøjet af.
– Alt tøjet? – Ja. Alting.
– Ringede De til politiet? – Mig?
– Nogen rapporterede et mord her. – Mord?
– Gennemsøg området. – En af jeres mænd er her allerede.
– En betjent? – Ja. Kommissær Clouseau.
– Undskyld, men jeg forstår ikke ... – Mord?
– Undskyld? – Clouseau.
Herovre!
Hurtigt.
– Det er Dudu. – Dudu?
– Hun er død. – Død. Dudu.
Op af vandet! Saml alle her!
– Kom med idioten, hvis I finder ham. – Skal ske.
Hvis nogen er blevet myrdet her, så lad det være Clouseau.
– Hvad skal vi gøre? – Vi kan ikke rejse uden tøj.
Jeg fryser. Se, jeg har gåsehud.
Clouseau!
– Jeg ved, hvordan De har ... – Det er et mareridt!
– Tænk, hvis de havde fundet os. – Hvad gør vi nu?
Hold hovedet nede. De ser kun min overkrop.
Så tror de måske, jeg bare har været på stranden.
– Vi kan ikke bare køre rundt. – Nej.
Nej. Vi kører til min lejlighed, så prøver jeg at få os ind.
Uanset hvad, så prøv at holde Dem i ro.
– Hun er her ikke. – Desværre må jeg bekræfte det selv.
Har hun været væk hele dagen?
Hun tog af sted før mig i morges og var her ikke, da jeg kom hjem.
– Henri kan bekræfte det. – Henri?
– Førstebutleren. – Må jeg tale med Henri?
Han ville have kunnet bekræfte det.
Kun et par gader endnu.
Jeg mister forstanden. Snart begynder jeg at skrige.
Prøv at holde ud.
Behersk Dem.
De er taget af Gambrelli–sagen og skal rapportere til i arkivet.
På Martinique. Vær der i morgen, ellers mister De Deres pension.
Jeg gjorde bare min pligt! Jeg har ret. Det vil De snart se.
Maria Gambrelli er ingen morder. Der er noget personligt i dette.
Ja, meget personligt.
Jeg hader Dem. Hvert et gran af Dem. Ud!
Skal jeg gå?
De begår en frygtelig fejltagelse.
Er Maria Gambrelli ikke morderen, som jeg siger –
– sender De en uskyldig kvinde til guillotinen.
Undskyld mig, Francois.
En ting til!
Martinique?
Han er på vej dertil.
Hvad med de "indflydelsesrige personer", som ville have Clouseau?
Uanset hvad de gør ved mig er det ikke halvdelen af, hvad han har.
Desuden tror jeg, jeg ved, hvem der anmodede om ham.
– Ballon. – Ballon?
– Han havde en affære med Gambrelli. – Det er sandsynligt.
Først forstod jeg ikke, hvorfor nogen ville have Clouseau på sagen.
– Det er en stor sag. – Hvorfor skulle Ballon gøre det?
Det ville han ikke, medmindre han beskyttede nogen.
Hvis De beskyttede en, hvem ville så være den perfekte efterforsker?
En idiot. En komplet idiot af en kommissær.
– Clouseau? – Selvfølgelig.
Bliver Gambrelli dømt, rammes Ballon af en stor skandale.
Clouseau var hans forsøg på at undgå en sådan skandale.
Men nu er han væk.
Jeg føler mig genfødt.
En interessant teori, men tænk, hvis De tager fejl.
Det er meget usandsynligt.
Men tænk, hvis Ballon ikke beskytter Gambrelli?
– Tænk, hvis hun er uskyldig. – Absurd.
Men muligt. Tænk, hvis Ballon beskytter en anden.
– Eller Ballon selv er skyldig. – Det er en sadistisk tanke.
Men hvis vi antager et øjeblik, at De tager fejl –
– og Clouseau, der er en fuldblodsidiot, har ret.
– Det ville knuse mig. – Det er værd at overveje.
– Francois? – Ja, politichef?
– Kan De tilkalde en læge? – Har De det ikke godt?
Jeg har stukket mig selv med en brevåbner.
Kato, din tåbe! Slip mig!
Hvad laver du, Kato? Ikke nu!
Kato, slip mig, din tåbe.
– Hos kommissær Clouseau. – Giv mig telefonen, din idiot!
Kommissær Clouseau.
Det er politichefen. De er genindsat på Gambrelli–sagen.
Kato, jeg er genindsat på sagen.
Nu sætter vi fælden og anholder morderen.
Jeg vil bevise, at Maria Gambrelli ikke er skyldig i mord.
Hallo? Kommissær Clouseau her. Stil mig igennem til min assistent.
Jeg skammer mig, Kato. Jeg glemte selvforsvarets første regel.
Forvent altid det uventede.
En morder kunne have myrdet mig.
Du må lære at angribe mig, når jeg mindst forventer det.
Vis ingen pardon. Har du forstået?
Hercule? Det er Clouseau. Jeg er genindsat på sagen.
Præcis! Løslad Maria Gambrelli –
– og bestil et bord i aften kl. 20:00 på Café Olé.
Kato, pak alt op og find mit nye blå jakkesæt.
Nu tager jeg et varmt bad og lægger en strategi.
Han løslod hende igen.
Og han skal spise middag med hende.
Hver eneste avis i Paris skriver om det.
Inklusive Christian Science Monitor, og han fortalte dem alt.
Han påstår, hun beskytter sin elsker.
Han vil lokke ham frem ved at gøre ham jaloux.
Jaloux! Sikket fjols! Sikken narcissist!
Han driver kriminalvidenskaben tilbage til middelalderen.
– Og jeg kan ikke gøre noget. – Hvorfor ikke?
Hvorfor ikke? Tænk, hvis han har ret.
– Hvad sker der så? – Så er min karriere slut.
Fornuft og rationalitet forsvinder, galskaben overtager.
– Slap af. – Slappe af? Med Clouseau derude?
Giver De folk den slags råd, må De finde en god psykoanalytiker.
– Lig ned. – Skal jeg lægge mig ned?
Slappe af? Tror De ikke, jeg vil slappe af?
Jeg ville give min højre arm for en nats søvn.
Jeg har ikke sovet i tre døgn.
Jeg har kun spist et kyllingelår siden i onsdags.
Jeg er ved at få et nervesammenbrud.
Se mit øje. Jeg havde et godt øje. Nej, to.
Nej, mit eneste håb er at slippe af med Clouseau.
Jeg må skille mig af med Clouseau.
Hvad er der?
Jeg vil ikke lade dig beglo mig på vej op, din perverse ting.
– Kom nu. – Jeg skal bare låse døren op.
Flækkede du bukserne for at lure mig ind i din lejlighed?
– Det er min lejlighed. – Jeg ved, det er din lejlighed.
– Hvad siger du til at blive luret? – Ingen luren her.
Lu–lu–lu–lure.
Ved du hvad? Jeg ved, det er din lejlighed.
Men det hjælper dig ikke.
– Hvorfor hjælper det mig ikke? – Fordi ...
– Svaret, hr. kommissær ... – Jacques Clouseau hedder jeg.
Jeg har droppet sex.
– Hvilken elendig timing. – Jeg har droppet sex.
– Lov mig én ting. – Hvad, skat?
At du ikke ryger bagefter.
Det sværger jeg på, som en officer og gentleman.
– Og som politimand. – Politimand ...
– Jacques? – Ja, skat?
– Bær mig. – Ja, min skat.
– Jacques? – Ja, skat?
– Jeg lovede, aldrig ... – Undskyld.
Jeg lovede aldrig at gøre det igen.
– Jeg må være stærk. – Ja, skat.
Vi må alle betale for vores synder.
Kan du åbne døren, skat? Den, der venter på noget godt, venter ...
– Ups! – Skat!
Min elskede. Min dejlige skat.
Skat, vi tager ...
Jacques? Det er måske noget vigtigt.
– Hvad er mere vigtigt end dette? – Jacques, se, hvad det er.
– Kjolen ser bedre ud sådan. – Åbn døren, skat.
– Det er nok vigtigt. – Forsvind ikke.
– Skat? Skynd dig. – Skynde mig? Bestemt.
– Skat? – Jeg kommer, min dejlige skat.
Det var mærkeligt.
– Skat! – Min skat!
Det er for meget for en simpel betjent.
– Kom her, skat. – Åh, min skat.
Vent lidt. Vent, skat. Vent.
Bukserne, min skat.
– Du er smuk! Som en lille broche. – Som en broche?
– Som en lille hvad? – Du er så smuk.
Hvad? Kato, din tåbe!
Kato!
Jacques! Hjælp!
– Jacques! – Det sker ikke noget! Det er Kato!
Den stakkels tåbe.
Jacques! Jacques! Jeg dræbte ham!
Bare rolig. Han har det fint, skat.
Intet kan forstyrre os nu.
"Døden følger i kommissær Clouseaus fodspor."
Fire personer: En dørmand, to gæster og en kosak.
– Det er beklageligt. – Beklageligt?
Med Ballon–mordene er vi oppe på otte!
Det beviser, hvad jeg altid har sagt.
Hvad De har sagt, gør Dem til vores største profet –
– siden Custer sagde, han ville omringe indianerne.
– Gambrelli dræbte ikke de fire. – Hvilke fire?
De sidste fire. En anden dræbte dem. Jeg var sammen med hende.
Den samme mand, der dræbte de første fire.
– En dørmand og en kosak? – Uskyldige.
Heldigvis fik han ikke ram på mig.
– "Heldigvis" er ikke det rette ord. – Min teori stemmer.
Af misforstået loyalitet nægter Gambrelli at afsløre sin elsker.
Han dræber hellere end at miste hende.
Siger De, at Maria Gambrelli beskytter sin tidligere elsker –
– og at han dræbte otte personer af jalousi?
Han fik Gambrelli til at fremstå som morder!
– Han er bindegal, psykotisk. – Hvad med tjenestepigen?
Var han jaloux på hende?
Måske forvekslede han hende med en mand.
– I en nudistlejr? – Ingen er perfekt.
– Fjols! – Politichef.
– Jeg anholder morderen i dag. – Hvad?
– Jeg har en plan. – Hvilken plan?
En plan, der umuligt kan gå galt.
Glem ikke, at præcis kl. 20 –
– slukker du for strømmen, når jeg afslører morderen.
– I fem sekunder. – Ikke længere.
Men længe nok til, at morderen kan forlade værelset.
Nu synkroniserer vi vores ure.
Om syv sekunder er den præcis ...
... 14:43.
– 14:43? – Deres ur er gået i stå.
– Mit er 19:46. – Præcis, 19:46.
– Nej. Næsten 19:47. – Ja, 19:47.
Synkroniserer vi på 19:47?
– Det sagde du. – Jeg sagde, at den næsten var ...
Den er 19:47 om 10 sekunder.
– Mit er 10 sekunder efter. – Stil det igen.
– Okay. – Fem sekunder.
– Fire, tre, to, en, nu! – Fire, tre, to, en ...
Mærkeligt. Den anden viser bevæger sig ikke.
– Den tikker. – Nu bevæger den sig.
Ja, det gør den. Det ved jeg. Det kan jeg se.
Nu er mit 19:47 og 23 sekunder.
Så synkroniserer vi på 19:47 og en halv.
– Fem, fire, tre ... – Fem, fire, tre ...
... to, en, nu!
– Mit ur er gået i stå. – Er det gået i stå?
Mærkeligt. Det er gået helt i stå.
– Tag mit ur. – Hvad med Dem?
– Jeg taler, til lyset går ud. – Vi er ikke synkroniserede.
Det er i orden. Jeg finder på noget.
Det var venligt, men de behøver ikke stå op. Sid ned.
I undrer jer sikkert over, hvorfor jeg bad jer komme.
Det er ubelejligt.
Vi spiser middag kl. 21:00 og De forstyrrer.
Jeg vil ikke optage meget af Deres tid, monsieur Ballon.
Deres ur er gået i stå, monsieur Ballon.
Ja, men den er præcis 19:50.
Det går langsomt. Den er 19:52.
Nej. Mit ur er ikke gået et sekund forkert, siden du gav mig det.
Jeg gav dig det ikke.
Mit er 19:55, monsieur.
– Også mit. – Begge går for hurtigt.
Jeg vil bevise, at mit går rigtigt.
Kan De fortælle mig, hvad klokken er? 19:54. Tak.
Ja?
– Det er til Dem, kommissær. – Nå, til mig.
– Ja? – Hvor meget er klokken?
– Deres ur er gået i stå. – Hvor er du?
Kælderen. Telefonisten ringede til nummeret.
Hvordan slukker jeg kl. 20 uden at vide, hvad klokken er?
– Den er 19:54. – Den er 55 nu.
Men jeg ved stadig ikke, hvornår kl. er 20.
– Tæl. – Hvad?
Tæl.
Tæl! Sekunderne?
Lige præcis. Vov ikke at ringe hertil igen.
Nuvel ...
Jeg vil fortælle jer ...
.. hvorfor jeg har samlet jer alle her i aften.
En af jer er en morder.
... 36, 37, 38, 39 ...
Før jeg navngiver morderen, vil jeg fremlægge de kendsgerninger –
– som førte mig til hans eller hendes identitet.
Den nat, chaufføren ...
Da chaufføren blev myrdet. Hvad hed han? Migwell.
– Nej, Miguel. – Migwell.
– Denne italiener ... – Han var spanier.
Spanieren, Mingwell, var rasende på Maria Gambrelli.
Han flåede hendes kjole af under protest.
– Av! Min fod! – Det må De meget undskylde.
Jeg så hende ikke dér. Undskyld.
Han flåede hendes kjole af, og i det øjeblik blev døren åbnet –
– og nogen skød ham.
Maria så ikke morderen, fordi hun var bevidstløs.
Hun var bevidstløs, fordi hun havde fået et dønk i hovedet.
– Et hvad? – Et dønk.
Hun kan kun have fået dette dønk på én måde.
Hun blev ramt i hovedet af håndtaget på skabsdøren.
Nogen gemte sig i skabet.
Da personen åbnede den, fik hun et dønk i hovedet.
Kom til sagen, kommissær.
– Skændes ikke ... – Av! Kluntede fjols!
Undskyld! Jeg er frygtelig ked af det.
Av! Sikke fjer!
Jeg kommer Maria, min skat.
Vær forsigtig, monsieur!
Tru mig ikke. Jeg er karateekspert.
Mine hænder er dødelige våben.
Nuvel ...
Jeg vil gerne vide, hvorfor rygterne ...
– Hvad skete der? – De faldt af sofaen, dumme ...
Jeg ved, jeg faldt af sofaen!
Alt, hvad jeg gør, er planlagt, Madame! Det ved jeg.
Nuvel ...
Hvor kom jeg fra?
Hør efter, dagdrømmende dåre. Hør efter, når jeg taler.
De lytter ikke.
Jeg hørte hvert et ord, monsieur.
– Vil De fortælle, hvad jeg sagde? – De talte om garderobeskabet.
Ja?
Døren blev åbnet, og Maria fik et slag i hovedet.
Deraf sluttede De, at nogen gemte sig i skabet.
Hun fik et dønk i ... Hør efter.
Næste gang tester jeg Dem uden advarsel, så vær opmærksom!
– Ja, monsieur. – Så ...
Personen i skabet åbnede døren og slog Maria bevidstløs.
Manden i garderoben havde grund til at være i garderobeskabet.
– Hvordan ved De, det var en mand? – Vi fandt hans fingeraftryk.
Det var Deres fingeraftryk.
Det er mit hus. Jeg er tit der.
– Hvorfor det? – Sidst for møl.
– Mol? – Møl.
– Maria klagede over moler. – Moler?
Stemmer det, du klagede over moler?
– Ja, jeg klagede over møl. – Aha! Mener du møl?
Flyvende møl? Selvfølgelig!
Hvad jeg ikke forstår, er hvorfor, i et så stort hus –
– spørgsmålet om møl tages op med monsieur Ballon.
Ikke tjenestefolkene eller en møldræber.
Vi ser bort fra det indtil videre.
Vi skal fokusere på en anden slags dræber.
... 212, 213, 214 ...
Maria Gambrelli har indset, at det var en fejltagelse –
– men er ikke en kvinde, der har en affære, og afslører med hvem.
Vi kan ikke klandre hende. Hun tror ikke, han er morder.
Men han er ikke blot en morder.
Han så hellere Maria henrettet, end at miste hende til en anden.
Han gemte sig i skabet, da hun og spanieren kom.
Han skød spanieren og kom våbnet i Marias hånd.
– De ved ikke, hvad De taler om. – Benjamin, hold mund!
– Vil De sige noget, monsieur Ballon? – Han har intet at sige.
– Nej, men det har hun. Spørg hende! – Hvor vover du?
– Hun var utro med min mand! – Løgner!
Siger du! Din mand var utro med min kone!
– Tak, Pierre. – Hvad med dig?
Du og Simone?
Dig og Georges?
Du dræbte ham. Du var i drivhuset!
– Hvorfor skulle jeg dræbe Georges? – I havde en affære.
Du dræbte ham, fordi han var med madame!
– Jeg så dig dræbe Dudu! – Løgner!
– Hvorfor skulle jeg dræbe Dudu? – Fordi du opdagede ...
Du opdagede, at hun havde en affære med Pierre.
Du og Dudu afpressede Madame.
Hun sagde, hun så madame dræbe Miguel!
Umuligt!
Georges så monsieur Ballon kravle ud af Marias værelse!
Jeg var i garderoben.
Min kone ville afsløre mig og skød Miguel.
– Jeg kom pistolen i Marias hånd. – De er anholdt!
– Bland Dem udenom. – Din hykler!
Hvad med Henri? Du dræbte ham!
– Hvorfor skulle jeg gøre det? – De er anholdt.
Jeg så dig slæbe liget ind på Marias værelse.
– Hvorfor skulle jeg dræbe Henri? – Jeg er okay.
... 298, 299.
Tænd lyset, Hercule!
Skynd jer!
Åbn døren, Benjamin!
Nej!
Nej! Kom tilbage, tåber! Kom tilbage!
– Stop dem, Clouseau! Bomben! – Hvad?
Bømben?
– Den var bestemt for Dem. – Hvad mener De?
Dørvogteren, gæsterne, kosakken og nu seks uskyldige til.
Alle mordere, undtagen Maurice, der var afpresser.
– I forhold til Dem er de helgener. – Hvad gør De?
– Jeg hader Dem. – Jeg beder Dem.
– Jeg hader Dem! – Hvad gør De? Slip mig.
Slip mit ben, politichef!
– Hercule! Få ham væk! – Politichef!
Politichef! Mit ben!
Politichef!
Jacques.
Jacques? Er alt i orden?
Det er slut nu, skat. Du er fri.
Jacques!
Tekster: Charlotte Reeve www.sdimedia.com