- Hvor har du gået og gemt dig? - Her og der.
Vel ikke, fordi vores service er dårlig?
Sikke en dag...
Er den ikke bare fantastisk?
Kom og hils på Helen.
Gamle bandit. Det er herligt at se dig igen. Du ser godt ud.
I lige måde. Måske en anelse bleg.
Jeg fik for meget i aftes.
Det er da ikke sandt! Neddy!
"Hvor skønne er dine fødder i sandaler, du prinsessedatter."
- Du fik vist også for meget. - Er han ikke et skønt syn?
- Vi har savnet dig, Neddy. - Sid ned og fortæl.
- Hvor har du været. - Rundtomkring.
Jeg ville over og svømme en tur. Se det vand.
- Og himmelen... - Ellers tak. Alle fik vist for meget i går.
- Jeg drak al for meget rom. - Hvem holdt fest?
- Vi. Du gik ikke glip af noget. - Bare en lørdagsfest.
Samme vitser, samme mennesker og ingen nye at flirte med.
- Jeg ville have flirtet. - Du er næsten et nyt ansigt.
- Har du haft en god sommer, Ned? - Bestemt.
Hvad med en svømmetur? Det hjælper på tømmermænd.
- Hvorfor tror du, jeg har tømmermænd? - Lad os svømme om kap.
- Hvad med dig? - Slap af, Ned. Få dig en drink.
- Sid ned og fortæl, hvad du... - Ned!
- Stu Forsburgh! - Ned Merrill! Hvordan går det?
- Fint. - Hvor herligt at se dig, din røver.
- Hvad laver du her? - Vi stoppede på vej fra Cape.
- Hvordan har Lucinda det? - Fint.
- Og pigerne? - Voksne og så smukke.
Jeg fatter det ikke. Du har ikke ændret dig.
- Hvor er den fra? Og hvorfor det tøj? - Vi skal nå et fly.
- Skal I flyve på sådan en dag? - Jeg skal jo arbejde.
- Hvornår har vi sidst svømmet sammen? - Mind mig ikke om det.
- Hvad vil du have? - Vi er gamle venner.
Vi var på samme sommerlejr som unge.
Jeg ved ikke... Jeg fik for meget i går.
- En tynd martini? - Jeg er ikke vant til den slags fester.
- Sådan fester vi kun nytårsaften. - Du skulle aldrig være flyttet.
- Hvad skulle jeg have gjort? - Jeg havde sagt op.
Nå, men det er i al fald sundt.
Stu, har du... Sig ikke, at det er Ned Merrill.
- Davs, snut. Kom. - Lige et øjeblik.
Jeg har virkelig savnet dit gamle fjæs.
- Smid tøjet, så tager vi et dyp. - Jeg er ikke i form. Alderen trykker.
- Du er et år yngre end mig! - Ja.
Du spillede altid på, at du var ældst.
Kan du huske, hvordan vi svømmede op ad floden? Vi blev aldrig trætte.
- Da havde vi fine, lyserøde lunger. - Og vandet... Kan du huske?
Gennemsigtigt, lysegrønt vand. Det var en vidunderlig fornemmelse.
- Vi kunne have svømmet jorden rundt. - Det var før, vi drak og røg.
- Eller gik med piger. - De tapper ikke mænd for kræfter.
- Næ, for så sad jeg i kørestol nu. - Ned Merrill!
Din gamle pralhals. Alle dine skolehistorier. Skrøner alle sammen.
Det fandt du altså ud af? Lad mig se dig...
- Hvad er det med, at I skal flyve? - Jeg trives her. Mere og mere.
- Lucinda bliver skuffet. - Det er næppe helt sandt.
- Jeg kan køre jer derover på ti minutter. - Må jeg låne din bil?
- Jo, men... - De har altså ikke tid.
Vi skal inden om Grahams til en drink. Du kan da gå med.
Du har ikke set deres nye pool.
- Har de fået ny pool? - De plejer den som et spædbarn.
- Hvornår har de fået den? - I juni.
- I juni? - Har du pakket badetøjet?
- Jeg har glemt alt om det. - Kom en plasticpose om.
Biswangers har også en pool, ikke?
De gyselige mennesker på Red Cove Road.
De taler altid om deres krydstogter. Jo, de har en stor pool.
- Pak nu færdigt, skat. - Lige om et øjeblik.
- Hvis vi kommer for sent... - Jeg kører jer til lufthavnen.
Jeg kunne godt gøre det. Det kunne jeg.
Gøre hvad, Neddy?
Der ligger swimmingpooler på rad helt op til vores hus.
Prøv at se. Grahams, Lears, Bunkers. Og så den anden side af bakken.
Så en strækning over til Halloran og Gilmartin.
Ned ad Alewives Lane til Biswanger og så...
Hvem kommer så? Jeg havde det for et minut siden.
- Hvem bor ved siden af Biswangers? - Shirley Abbott.
Shirley Abbott...
Over vejen til kommunens svømmebad, op ad bjerget og jeg er hjemme.
Kan I ikke se det? Hvis jeg tager en omvej mod sydvest, -
- kan jeg svømme hjem.
Hold dog op, Ned!
- Hvorfor skulle du svømme hjem? - Jeg er ikke med.
Pool efter pool danner de en flod til vores hus.
Sådan kan man vel se på det.
Sid nu ned og få en drink, så tager vi sammen hen til Grahams.
- Lucindafloden. Opkaldt efter min kone. - Det er da en gestus.
Dette er dagen, hvor Ned Merrill svømmer over dalen.
Sådan har han altid kastet sig ud i det. Sikke en energi!
- Han holder sig i form. - Han har altid spist uden at tage på.
Ikke noget med at bruge trappen. Hvor skal du hen, Ned?
- Sikke en skør idé. - Det er for sjov.
- Tror du? - Ja da. Han dukker op hos Grahams.
- Hvor jeg dog hader Columbus. - Hvorfor vil han svømme hjem?
Neddy! Det er jo evigheder siden.
- Du ser strålende ud. - I lige måde.
Jeg er på kur. Hvor kom du fra?
- Fra Don og Helen. - Hvor er de?
- Hvorfor er de ikke kommet med? - De kører.
- Hvad synes du? - Helt forrygende.
Den kostede en formue. Men Howie har haft et godt år.
Se, hvor rent vandet er.
Vi købte det bedste filter, der findes.
Det bortfiltrerer 99,9999 procent af alle urenheder fra vandet.
- Det siger du ikke? - Og så er der trævlesi.
Sådan som vi passer på den, er vandet renere end drikkevand.
- Hvad vil du have? - Et glas af det.
- Fjollehoved. En martini? - Nej tak.
- Lige et dyp, så må jeg videre. - Du er lige kommet.
- Jeg kan ikke blive. - Det er da meget uvenligt.
- Hvorfor den hast? - Okay, en lille en.
Vi skal have et badehus derovre med omklædningsrum og bruser.
Og en lille salon og en stor bar.
Det lyder jo herligt. Skål.
Du troede ikke, det ville lykkes ham, vel?
Hvem?
Da jeg begyndte at komme sammen med Howard, var du ikke særlig rar.
Hvorfor ikke?
Husker du, hvordan han holdt øje med hver en udgift? Det fandt du morsomt.
- Jeg var skinsyg. - På Howard?
Jeg var vild med dig.
Det sagde du aldrig noget om.
- Hold op. Det var dig og Lucinda. - Hvorfor blev jeg fuld til jeres bryllup?
Fordi Lucinda dansede med Roger Bunker.
Sikke en hukommelse du har, bedstemor.
Men alvorligt talt: I har en pragtfuld pool.
Jeg har alt, hvad jeg har ønsket mig. Sjovt, som det kan gå, ikke?
- Hej, Ned. - Dav, Howard.
Hvordan går det, Ned? Hvad siger du til mit nye legetøj?
Til næste år skal vi have alt tilbehøret. Stofsæde og soltag...
- Den kører lidt lavt i tomgang. - Lavt?
- Det er ingen racerbil. Hvad laver han? - Han ordner den.
- Så er det klaret. - Nu skal du få en drink.
- Det er en herlig pool. - Ned er helt vild med den.
Der er ikke sparet på noget. Der er kiselfilter.
Det bortfiltrerer 99,9999 procent af alt fast materiale.
- Det fortalte Betty. - Nævnte hun også de elastiske fuger?
Spingarns pool sprækkede tre måneder efter garantiens udløb.
- Ned kender ikke Spingarns. - Så lad mig fortælle om dem.
- De holder på pengene. - Se, hvor himmelen er smuk.
- Jeg kan ikke rigtig lide den sky. - Den er smuk.
Som en drømmeby set fra et skib. Lissabon... Napoli...
- Istanbul... - Hackensack.
Tænk at kunne se de hvide kupler og minareterne.
Når jeg slipper fra kontoret, skal jeg rundt om Det Gyldne Horn.
- Hvorfor kan vi ikke rejse mere? - Vi har jo alt, hvad vi behøver.
- Hvorfor har I ingen pool? - Vi fik aldrig lavet en.
- Synd. Det øger ejendomsværdien. - Det er jeg ligeglad med.
Med tennisbane og alt muligt får du vel mere, end du betalte.
- Hvis jeg da sælger. - Det kræver den rette køber.
Mine piger skal giftes i det hus.
Det varer ikke længe. Indkørslen lignede en parkeringsplads i dag.
Er der nogen hjemme?
Det må være Don og Helen. Du må ikke gå, Neddy.
- Goddag mrs. Hammer. - Må jeg spørge, hvad De gør her?
- Jeg ville lige køle af i poolen. - Hvem har givet Dem lov til det?
Jeg er Ned Merrill. Sikke nogle smukke blomster.
Jeg kan se, at Eric har lavet et stenparti.
- De er ikke velkommen. - Jeg er en af Deres søns venner.
Ven? Hvor vover De at bruge det ord?
De besøgte ham aldrig. De ringede ikke engang til hospitalet.
Hvordan har han det? Går det bedre?
Lige et øjeblik, mr. Merrill.
Det er mit hus nu.
Kom aldrig igen. Vis Dem ikke på min ejendom mere.
- Hej, mr. Merrill. - Dav, Muffie.
- Mor og far er i klubben. - Må jeg springe i?
Værsgo.
- Det er da ikke Julianne Hooper? - Jo.
Det var dog utroligt. Du er jo blevet voksen.
- Hvorfor ser vi dig aldrig? - De har vel ikke brug for mig.
Selvfølgelig, Julie. Vi har altid brug for en babysitter.
- Søndag aften? - Jamen...
Du er hyret. Jeg henter dig ved syvtiden.
- De laver sjov med mig. - Bestemt ikke.
Babysitter? Ellen og Aggie ville blive tossede, hvis de hørte Dem.
- Det er min bror Vernon. - Din bror?
- Han var jo... - Jeg kan huske Deres røde Jaguar.
- Vil De have en cola? - Tak.
- Tænk... Hvor gammel er du nu? - Jeg er lige fyldt 20.
- Går du i skole? - Nej, jeg arbejder.
- Jeg savner Ellen og Aggie. Hvor er de? - Derhjemme.
- De spiller tennis. - Gør de? Men hvornår...
- Hvorfor har de ikke ringet? - Det kunne være sjovt at møde dem.
Jeg må af sted. Jeg svømmer hjem.
- Svømmer De? - Der er en flod af pooler hjem til mig.
- Det er da mere en vandretur. - Nej, transport.
- Ja, hvis man kan lide motion. - Sikke en skør idé.
- Den er da fin. - Nu skal jeg hen til Bunkers.
Og så en transport til Hallorans.
- Hvorfor gør De det? - Det er da originalt.
Det er ligesom en opdagelsesrejse.
- Det er en slags eventyr. - Kom med.
- Jeg... - Lev livet.
- Jeg ved ikke... - Vi udforsker Lucindaflodens strømme.
Det gør jeg.
Klar? Nu!
Det var da sjovt. Morgenfruer på den her årstid.
- De er overalt. - De blomstrer ellers senere.
De er dejlige. Jeg elsker den farve.
Mr. Merrill, hvad mente De før?
- Om at jeg skulle babysitte? - Babysitte?
- Det var bare for at drille dig. - Jeg var lidt i tvivl.
Du var så genert og havde altid en stabel skolebøger med.
Du tabte altid dine blyanter og sagde aldrig et ord.
- Men jeg tænkte en del. - På hvad?
Jeg dagdrømte.
- Om hvad? - Alt muligt.
- Hvad? - Bare fjollede børneting.
Fortæl mig om det.
De vidste ikke, at jeg var dødforelsket i Dem.
- Var du? - Jeg var helt vild med Dem.
- Var du? - Mrs. Merrill bad mig tit om at babysitte.
Og så aflyste jeg alt andet for at tage hen til Dem.
- Du må have mistet mange kunder. - Jeg var en time om at gøre mig fin.
Mor syntes, jeg var skør. Jeg var jo bare et barn. Men De var som en gud.
- Nu driller du vist. - Ved De, hvad jeg plejede at gøre?
Jeg gik op i Deres soveværelse og rørte ved Deres tøj.
Så snusede jeg til Deres barberlotion. Og engang...
Det er frygteligt at indrømme...
Jeg stjal en af Deres skjorter. Og så, hjemme hos mig selv, -
- tog jeg den på. Så føltes det, som om De holdt om mig.
- Jeg anede intet. - Når De kørte mig hjem, lod jeg...
Lod som hvad? Hvad lod du som?
- Jeg var jo bare et barn dengang. - Jeg vil gerne vide det.
At De var vanvittigt forelsket i mig.
Men De sagde ingenting, for De var jo gift.
Så jeg måtte flytte til Paris. For at lægge et hav mellem os.
Og uanset hvor mange, der friede, giftede jeg mig aldrig.
Jeg boede der, bleg og mystisk, med store, sørgmodige øjne.
Så en aften på en natklub...
Jeg er klædt i en fantastisk parisermodel. Og der står De...
Høj, distingveret, med grånende tindinger.
Deres øjne gløder imod mig tværs gennem det fulde lokale.
Pludselig tier alle og ser på mig.
Jeg rejser mig og svæver hen imod Dem.
- Og så? - Det var det hele.
- Jeg ved slet ikke, hvad jeg skal sige. - Jeg var virkelig plim som lille.
Bunkers har vist selskab.
Hvor er Lucindaflodens bredder smukke.
Jeg vidste, vi ville møde venner hele vejen.
- Neddy! - Enid, min ven.
Det er Julianne Hooper, vores babysitter, som jeg har genfundet.
- Hvor er du heldig. - Hvor ser du strålende ud.
- Hvor er det skønt, du er her. - Der er gang i Roger som sædvanlig.
Han begyndte til brunchen, så det har indhentet ham.
Fortæl mig alt, Neddy. Jeg vil vide alting.
- Se bare! Få jer en drink. - En hurtig en for at berolige de indfødte.
Neddy! Og jeg, der ikke ville herhen.
- Hvordan har det gamle fossil det? - Fint.
- Ned! Det er evigheder siden. - Vi må have en omgang golf.
- Er det ufint at spørge til Lucinda? - Hun har det fint.
- Neddy, skat! - Vi vil gerne hilse på jer en dag.
Hvordan går det, John?
Neddy Merrill! Det er dejligt at se dig igen.
Du var ikke med i år. Jeg havde ventet at se dig i Xanadou.
- Mr. Merrill! - Dav. Hvordan har Eniz det?
Hun bliver glad for at se Dem.
- Hvad kunne De tænke Dem? - Dom Perignon. Det er til os.
- Har du smagt champagne? - En gang.
En dreng drak det af min sko.
Skål for de søde jordbær.
Andiamo.
- Ned! - Hvordan går det, Brian?
Jeg har det skidt med, at jeg ikke kontaktede dig. Men jeg har haft travlt.
- Lad os spise frokost sammen. - Gerne.
Men du, jeg synes, det var noget skidt, de lavede.
- Hvad mener du, Brian? - Ham den nye var måske nok supergod.
Men kors, hvor det rystede mig.
- Tænk, hvis nogen gjorde det imod mig. - Vi ses. Ring til mig på kontoret.
- Den smukke Cynthia. - Neddy!
- Hvor er Carter? - Vi er blevet separeret.
Julianne Hooper er vores babysitter.
- Find dine babyer, kæreste. - Hun følges med mig.
- Vi svømmer hele vejen hjem. - Hvor sundt og ungdommeligt.
- Hvem andre kan bære sådan en kjole? - Kommer du ikke over i aften?
- Til middag? - Meget gerne.
- Hvis ikke Lucinda har andre planer. - Lucinda? Tillykke!
- Danny! - Jeg har prøvet at få fat i dig.
Jeg har noget, der lige er noget for dig. Et mindre sted.
- Men det er to kreative folk. - Hils på Julianne.
Firmaet er kendt for sin nytænkning. Og hvis du slækker på dit lønkrav...
Slækker?
Du behøver ikke foregive noget over for mig.
- Kom De til skade? - Pyt med det.
Dårligt afsæt. Kom, lad os sætte os et sted.
- Gør det ondt? - Det går over.
- Hvad laver du, Julie? - Jeg er sekretær.
- Det er sært, vi ikke er mødtes på toget. - Jeg tager 7.22.
- Er der rart? - Ja. Tre af os vil dele en lejlighed.
- Så snart vi får lønforhøjelse. - Det er en farlig by.
- Ja. Jeg har allerede været ude for lidt. - Hvad?
En morgen så jeg tilfældigvis ud ad vinduet.
I et vindue overfor stod en mand og så på mig.
Han var splitternøgen.
- Det var da skrækkeligt. - Jeg så bare på ham.
Du burde have meldt det.
- Jeg har ikke set ham siden. - Der er mange underlige mennesker.
En anden gang skulle jeg aflevere nogle bøger.
I elevatoren trykkede jeg 26. Så kom en mand og trykkede 27.
Døren gik i, og så gik han lige hen og kyssede mig. På munden!
- Hvad gjorde du? - Jeg tabte bøgerne.
- Og hvad så? - Han gav mig dem, og så for jeg ud.
Er det ikke utroligt? I et hus på Park Avenue!
"Dit liv er som hvede omkranset af liljer."
- Det er fra bibelen, ikke? - Salomons højsang.
Da jeg gik i søndagsskole, talte man aldrig om den del af Bibelen.
Du er stadig en søndagsskolepige.
Jeg har tænkt på noget, Julie.
Jeg kunne møde dig om morgenen på toget og følge dig til kontoret.
Hvis du skulle gå ærinder, kunne du ringe efter mig.
Og så kunne vi spise frokost sammen hver dag.
Det gør vi, Julie. Jeg tager mig af dig.
Jeg ved ikke rigtig...
Det ville nok ikke gå. Jeg har jo en kæreste.
Han er så jaloux. Bare jeg ser på en anden, raser han.
Han har en masse problemer.
- Hvilken slags problemer? - Hans mor.
Han siger, at hun har masser af elskere.
Han ved ikke, om han er ægtefødt, og det skal hele USA bøde for.
- Hvor har du mødt ham? - Pr. computer.
- Computer? - Ja. Sådan gør alle unge nu.
Man udfylder en blanket, og så får man navnet på tre ideelle mænd.
Han var den første, jeg ringede til.
Hvordan mødtes De og mrs. Merrill?
På et skib på vej til Europa.
Jeg var sammen med en flok studenter på tredje klasse.
En aften sneg jeg mig op på første klasse, og der var hun.
- Hvor romantisk og gammeldags. - Så længe siden er det heller ikke.
Altså, det lyder bare meget mere lidenskabeligt end en computer.
Den der skjorte... Har du den stadig?
Nej.
Efter nogen tid...
...bestemte jeg mig for, at det bare var en almindelig skjorte.
De havde så mange skjorter, at jeg ikke mente, De ville savne den.
- Gør det noget? - Nej, men gid...
- Gid, du havde fortalt om følelserne. - Det kunne jeg ikke.
Jeg ville ha' følt mig pinligt berørt.
Der er så lidt kærlighed. At holde den hemmelig er spild.
Du er mig så dyrebar. Du må aldrig komme noget til.
Du kan altid komme til mig. Jeg vil være din skytsengel.
Julie! Julie!
Halløj, Steve!
- Du er ikke Steve. - Nej. Hvordan går det, mr. Merrill?
Jeg er ven af familien Halloran.
- Må jeg køre med op til huset? - Ja da.
Tak.
- Hvor længe har du kørt for Hallorans? - Et par år.
- Hvad blev der af Steve? - Det ved jeg ikke.
Sikke en personlighed. Og som han radbrækkede sproget.
Vi sagde, at han burde optræde i tv.
Han havde en dyb bas. Du skulle have hørt ham synge.
- Havde han rytme i blodet? - Nemlig.
- Jeg tager avisen med ind. - Tak.
Tak for liftet. Og undskyld.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg troede, du var Steve.
- Hallo? Davs, skat. - Sig, de skal skynde sig.
Hun tager ikke ungerne med, medmindre vi tager tøj på.
Med den opdragelse, hun har fået?
Med den opdragelse, du har fået?
- Hun opdrager selv sine børn. - De bliver hæmmede.
Mor siger, de bliver hæmmede.
Børnene kommer ikke.
Du godeste, det er jo Neddy Merrill.
- Mon han vil spørge os igen? - Så får han samme svar.
- Det virker lidt småligt. - Han får ikke en klink.
Bare lidt? Han er dog en gammel ven.
Venner kan ikke trækkes fra i skat. Davs, Neddy!
- Hvordan går det? - Jeg svømmer hjem.
- Jeg har mødt jeres nye chauffør. - En rar mand.
- Men Steve var godt nok sjov. - Steve havde ingen selvfølelse.
- Hvad nyt? - Byplanstyrelsen har holdt møde.
Halloran-forslaget afvises, fordi det vil give overbelægning i kommuneskolerne.
Vi vil have Driscolls grund udstykket i grunde af 1 ha i stedet for 2.
- De kalder os kommunister. - Det er bare tom snak.
- Det bliver hårdt. - Hvorfor har det træ ingen blade?
- Det er en ask. - Så må den være syg.
Aske er de sidste, der får blade, og de første til at tabe dem.
Overbelægning i skolerne... Vås.
Får folk med 1 ha land flere børn end folk med 2 ha?
- Det er end ikke et biologisk faktum. - "Safaribal"?
Jeg reserverer et bord. Hvad er der?
- Støtter jeg ikke altid velgørenhed? - Bordene koster 1000 dollar stykket.
Godt. Reserver et.
Jeg er i øvrigt ked af, at vi ikke kunne hjælpe.
- Jeg husker ikke at have bedt om hjælp. - Hvordan har familien det?
Lucinda har det fint, og pigerne spiller tennis derhjemme.
Hvis ikke det gør noget, vil jeg lige hoppe i.
- Han bad ikke om penge. - Bare vent.
Han må være kommet på fode igen.
Han købte jo et helt bord.
- Hej. - Hej.
- Hedder du Gilmartin? - Kevin Gilmartin junior.
Efter min far. Min mor siger, at jeg har meget at leve ned til.
- Hvad med at give mig en kop? - Ti cent.
- På kredit? - Er det sikkert?
Jeg kommer og betaler i morgen. På æresord.
Ser jeg ikke ærlig ud?
Tak.
Du ryster.
- Er din mor hjemme? - Hun er på bryllupsrejse i Europa.
- Og din far? - Han er forelsket i en manicurist.
Det siger min mor. Jeg må nøjes med hendes oplysninger.
- Bor du her alene? - Der er en stuepige.
Du kan komme hjem til os. Jeg har to piger, du kan lege med.
- Hvor gamle? - Ikke meget ældre end dig.
- Leger du med dem? - Ja da. Vi spiller tennis. Og cykler.
- Jeg har en racercykel. - Tag den med, så kører vi om kap.
- Vil du have en til? - Nej tak.
- Så skylder du mig 20 cent. - Jeg har ikke tid. Jeg svømmer hjem.
- Må jeg låne din pool? - Ja.
Pokkers. Pokkers også.
- Projektet er ødelagt. - De har tømt den.
Jeg svømmer dårligt og er dårlig til sport. Ingen vil have mig på deres hold.
Godt det samme. Først synes man, det er frygteligt ikke at være med.
- Og så forstår man. - Hvad?
Man er fri og slipper for at tænke på, om man bliver holdkaptajn og den slags.
Jeg ville aldrig kunne blive holdkaptajn.
Du er din sjæls kaptajn. Forstår du mig?
Jeg kunne jo hoppe ned og lade, som om jeg svømmer.
- Er det ikke snyd? - Ikke, hvis jeg laver rigtige svømmetag.
- Fin idé. - Kom.
Der er tre ting, man skal huske: Slap af.
Stræk ud og træk igennem. Sådan. Vi begynder med crawl.
Du er i fin form.
Jeg har gået til undervisning. Men jeg er vandskræk.
Rul om på ryggen. Sådan.
Om vinteren sprøjter vi vand på tennisbanerne og står på skøjter.
Mine unger er så søde. Som et par nisser med røde huer.
- Jeg kan ikke stå på skøjter. - Det kan vi lære dig. Også hockey.
Brystsvømning. Ja, mine børn tror, jeg kan alt.
De synes, jeg er den bedste i verden.
Jeg klarede det! Det er første gang, jeg har svømmet en hel længde.
- Men det gælder vel ikke uden vand? - For os var der vand.
- Er det ikke snyd? - Nej.
Hvis man tror fast nok på, at noget er sandt, så er det sandt.
- Lad os prøve igen. - Jeg må af sted.
- Vil du ikke nok? - Det er ved at blive sent.
- Jeg ville godt, men... - Hvis du vil gå, så gå.
Jeg ringer i morgen. Om dit besøg.
- Hvad er der? - Jeg troede, du ville springe.
Troede du? Der er jo ikke vand i.
Nå... Jamen, så farvel igen.
Har I nogensinde set noget lignende?
15 ton aluminium og gennemsigtig plastic.
Der står vi splitterfornøjede. Så hopper vi i bassinet.
Alt damper, snefnuggene svæver ned.
Der er musik på anlægget.
Grace og jeg ligger på ryggen og vugger, og så siger jeg til Grace...
Vores fest har alt inklusive snyltegæster.
- Jeg håbede, du ville blive glad. - Du kom aldrig, når du blev inviteret.
- Bedre sent end aldrig, tænkte jeg. - Så tænkte du forkert, mester.
Fortjener en af dine mere udsøgte snyltegæster ikke en drink?
Gør, som du vil.
- Du er nok ny. - Hvordan ny?
- Jeg har ikke set dig før. - Jeg har heller ikke set dig.
En gin med is, tak. Når du får tid.
Så kommer jeg igen, Leroy. Fyld op.
Sikke en. Man må virkelig være glad for at svømme for at bekoste sådan en.
Du kan nok godt lide at svømme.
Hvorfor ikke, når jorden er så velforsynet med vand?
Det er ikke lige mig. Det spolerer min frisure.
Det er en smuk frisure.
Er du nabo eller sådan noget?
Næ.
Er du en af Biswangers venner?
Vi sender dem ikke engang julekort.
- Hvad er du så for en? - Jeg er opdagelsesrejsende.
- Hvad laver du her, mener jeg. - Jeg svømmer hjemad.
- Er du gift? - Hvad rolle spiller det?
Er du skilt?
- Vil du med? - Hvorhen?
Langs en flod af safirfarvede bassiner.
- Jeg har aldrig hørt nogen tale sådan. - Kom. Bliv min elskede.
- Den har jeg hørt før. - Ikke fra mig.
- Du er ikke anderledes end andre mænd. - Jo.
Jeg er et specielt menneske. Ædelt og prægtigt.
Kom nu, Joan.
Vent lidt.
Det ligner min vogn.
Jeg er sikker på, det er min vogn.
Den er min! Jeg plejer at køre mine børn rundt i den.
Der trådte Ellen igennem, og jeg lavede det med krydsfiner. Den er min!
- Hvad foregår her? - Det er min vogn.
Vi købte den på en velgørenhedsbasar.
- Hvordan er den havnet der? - Din kone har vel givet den væk.
- Det havde hun ingen ret til. - Det må du diskutere med hende.
Jeg køber den tilbage. Jeg giver 100 dollar for den.
100 dollar? For den skrotbunke?
- Hvor meget? Jeg sender en check. - Han sender mig en check.
- Jeg tager den med. - Fingrene væk.
Du har mast dig på, nu ryger du ud.
Forsvind.
- Du hører fra mine advokater. - Sikkert.
- Hvad vil du her? - Flot badedragt. Er den ny?
- Fra sidste år. - Jeg kan ikke huske den.
- Du var her ikke sidste år. - Du ser fantastisk ud.
Hvad fanden laver du her?
- Jeg svømmer hjem. - Hvabehar?
- Pool efter pool gennem dalen. - Bliver du aldrig voksen?
- Lad mig prøve? - Nej.
Lad mig nu.
Jeg lærte førstehjælp som spejder, dog ikke meget om splinter.
Men brækkede man noget, kunne jeg lave en smuk skinne.
Undskyld.
Sådan. Et helt træ. Sav hul, så kan en bil køre igennem.
- Hvorfor gjorde du det? - Hold dig væk.
Du må være gal. Alle er gale i dag.
Jeg kommer lige oppe fra Biswanger. De afviste mig.
Alle til den fest afviste mig. De havde endda min pølsevogn.
- Din vogn? - Jeg har selv malet den.
- Den stod i gildestuen. - Jeg har aldrig været hjemme hos jer.
Hvor er jeg dog træt. Må jeg tage noget at drikke?
- Vil du have en bullshot? - Nej tak.
Kom nu. Du er jo vild med dem, når jeg laver dem.
Vi har næsten ingen tabasco.
"Vi"?
Er du ikke lidt forvirret i dag?
Hvordan har man det i drømmeverden?
Har den perfekte, amerikanske familie fundet lykken oppe på bjerget?
- Jeg hørte, du var flyttet. - Næ. Sikke noget vrøvl.
Hvordan går det med formanden for "Kvindelige Vælgere"?
- Hvordan har din kone det? - Fint.
Jeg har været væk og ikke holdt mig ajour.
Alle byens servitricer må være fri for kønssygdomme nu.
Det var din kones seneste projekt.
Sundhedskontrol af alle, der arbejder med madvarer.
- Lucinda gør meget godt for byen. - Men ikke derhjemme, vel?
Skål for de søde jordbær.
Skål.
Kan du huske sidste vinter i Toronto? Vi bestilte bullshots.
Jeg var ikke i Toronto sidste vinter.
Jo. Jeg kom jo til din premiere. Kan du huske, det sneede?
- Vi kørte i kane til teateret. - Jeg har ikke været i Toronto i tre år.
Var det i Boston? Hvad hed stykket i Boston?
Jeg kom en lørdag. Du simulerede syg, og din stand-in måtte træde til.
- Jeg fik kureret din ryg, ikke? - Dit dumme svin.
Du må gerne forsvinde. Jeg mener det.
- Hvorfor? - Jeg venter besøg.
- Af hvem? - Det rager ikke dig.
- En mand? - Tror du, jeg har levet i en dybfryser?
Ja, en mand.
Jeg fryser.
Hvad er det med solen? Den varmer jo ikke.
Shirley...
Hvad skete der?
Hvad skete der med hvad?
Intet er blevet...
Intet er blevet, som jeg troede, det ville.
Som lille troede jeg på ting.
Folk var gladere, da jeg var lille. Folk elskede hinanden.
Du blev smidt ud af din forgyldte legeplads.
Min mor gav mig 25 cent for at slå græsset.
Det er, som om det var et minut siden. Jeg kan lugte græsset.
Det går så hurtigt.
Man vokser op, og så...
Vi skal alle sammen dø, Shirley.
- Det giver ingen mening, vel? - Af og til gør det.
Af og til klokken tre om natten.
Vidste du, at jeg engang udspionerede dig i teatrets foyer?
Det er længe siden. Du havde din familie med til ballet.
Jeg så dine døtre i hvide handsker og laksko.
Og din aldrende akademikerkone i sin diskrete spadseredragt.
Og du...
Du hilste på folk, smilede og spurgte, hvordan de havde det.
En time forinden havde du været i seng med mig.
Det var mig, der havde givet dig det smil, din fordømte hykler!
Nu vil jeg godt have, du forsvinder. Svøm. Gør, hvad du vil, bare forsvind.
- Når du har fortalt, hvem der kommer. - Det rager ikke dig.
Hvordan vurderer du ham i sengen på en skala fra et til ti?
Hvad har jeg gjort dig? Jeg er ked af det, hvad det end er.
Den gifte mands banale snak. Du gav frokost og forelæste om pligter.
- Det er en klassiker nu, ikke? - Jeg husker det ikke.
Det var den første, fine restaurant, du tog mig med på.
- For øjnene af gud og hvermand. - Du græd.
- Og jeg råbte. - Det gjorde mig ondt, at du græd.
Du tog mig med dertil, fordi du ikke troede, jeg turde råbe op -
- blandt alle minkhattene, de snobbede tjenere og elegante bøsser.
Troede du, du kunne slippe af med mig til lyden af dryp fra skylleskåle?
Jeg elskede dig. Jeg anede ikke, hvad jeg skulle gøre.
Og gik tilbage til den kone, du ikke elskede. Klart.
Hun ejer ejendommen. Alt står i hendes navn, og hun ved, hvor alt er.
Hvorfor give slip på det? Men jeg havde fundet min egen trøst.
Da du sad i toget på vej hjem... Kan du huske den lækre piccolo?
- Han var totalt hæmningsløs. - Du lyver.
Du ringede fra stationen. Jeg lagde røret på puden, så vi begge kunne høre.
Al dit flæberi om kone og børn. Vi lo, så vi måtte bide i lagnerne.
Du lyver.
Det får du aldrig vished for, vel?
Må jeg smøre dig på ryggen?
- Nej. - Må jeg ikke nok?
Lad os tage væk nogle uger, Shirley.
Jeg har læst om et gammelt slot i Irland. Med voldgrav og vindebro.
En konge byggede det for flere hundrede år siden.
Nu er det en kro med skøre, gamle dobbeltsenge.
- Og store, bløde himmelsenge. - Nu må du gerne gå, Ned.
Vil du med, Shirley?
Tror du virkelig, det er så nemt?
Men alt har jo altid været nemt for dig.
Du kunne altid få en taxa i regnen og en kvinde med i seng.
Og guderne skal vide, at jeg var et nemt bytte.
Du havde en blå underkjole på. En sikkerhedsnål holdt skulderstroppen.
Jeg troede, det ville holde.
- Det troede jeg virkelig. - Jeg kyssede sikkerhedsnålen.
Vil du ikke nok lade være?
Jeg ville ikke såre dig.
Du må tro mig. Du må.
Hvad er der?
- Jeg henter en trøje. - Nej.
- Du bliver syg. - Jeg kan ikke svømme med trøje på.
- Jeg kører dig hjem. - Nej.
Jeg er nødt til at svømme hjem.
- Jamen, du godeste, hvorfor? - Det er jeg simpelthen.
- Jeg henter bilen. - Nej.
Jeg kan ikke køre i bil. Hvordan skulle jeg kunne det?
Lucinda venter.
Pigerne er hjemme og spiller tennis.
- Jeg svømmer hjem. - Du godeste...
Følg med. Følg med mig, Shirley.
- Jeg kan ikke. - Jo. Kom nu.
Hold nu op. Lad mig være.
- Du vil have mig. Det ved du. - Lad mig nu være i fred.
Vi elskede her. Og du elskede det. Husker du?
- Jeg løj. - Du elskede det, Shirley.
- Lad være, Ned. - Skat...
- Nej, Ned. - Jo.
Nej, for fanden!
Alt om at elske med dig var løgn! Du kedede mig ihjel.
Alle dine historier om dine piger, dine golfresultater, din krig -
- og din pligt over for kone og børn. Du kedede mig, og jeg lod som om.
- Du elskede mig. - Jeg foregav, din store forstadshingst!
Du elskede det.
Vi elskede det.
Du elskede det!
Bare en eneste længde. Du forstår ikke...
- Jeg forstår, at du ingen penge har. - Kan du ikke gøre en undtagelse?
- Jeg bor deroppe og betaler snarest. - Forsvind så.
Vil du låne mig 50 cent?
Vil du ikke nok?
- Hvorfor skulle jeg? - Jeg betaler tilbage.
Skrid!
- Goddag, mr. Merrill. - Lån mig 50 cent, Howie.
- Det gør du ikke. - For Guds skyld, Howie.
- 50 cent fra eller til. - Tak, Howie.
Tak skal du have. Tusind tak.
Stop!
Kan du ikke læse? Tag et brusebad.
Gå tilbage og vask dine fødder.
Spred tæerne.
Fodsålerne.
Er Deres venners bassiner løbet tør for vand?
- Hvad synes De om vores vand? - Hej, Jack.
- Der er godt nok meget klor i. - Svier det lidt i øjnene?
- Det er længe siden, mr. Merrill. - Vi har haft det sjovt, ikke?
De plejede at komme fire-fem gange om ugen.
- Et par glas, en burger... - Hvordan gik finalen?
- Hvad venter du på? Spørg ham. - Hvilken finale?
- Baseball. - For to år siden?
- Brugte du billetterne, jeg gav dig? - Ja da.
Spørger du? Ellers gør jeg det. Hvornår betaler De Deres regning?
- Ja, hvordan med det? - Vi har også regninger.
De var den første parasit, der kom hos os.
Et øjeblik... Jeg sender en check i morgen.
Den var god. Hold op, han er jo ikke din ven.
- Hans checks er værdiløse. - Så er det nok.
I skulle se, hvad de bestilte. Fransk jordbærsyltetøj til konen.
- Amerikansk duede ikke. - Ej heller sennep.
- Fruen skulle have dijonsennep. - Palmehjerter, artiskokhjerter...
- Det var fede sager, De fik deroppe. - Fedt om hjertet får I.
- Så er det godt. - Hvordan har familien det, Howie?
Den ældste har lige fået et legat. Han havde topkarakterer i alle fag.
Vores børn kan te sig hæderligt. De kører ikke spritkørsel.
- Men det tav aviserne om. - Den check var ingen gummicheck.
- Hold mine døtre udenfor. - Opdrag dem dog lidt.
De hørte jo aldrig på ham. Det er ikke pigernes skyld, men hans.
- Han skulle altid være ung med de unge. - Mine døtre forguder mig.
De elsker og respekterer mig. For jeg er deres far.
De respekterer mig. Mine piger elsker mig.
Pigerne kom hos os, og så hørte vi dem rakke ned på Dem.
- De lyver! - Sådan taler man ikke til min kone.
- Hun lyver! - Vil De vide, hvad de mente om Dem?
Jeg hørte dem le ad Dem, de syntes, De var latterlig.
Undertekst: SDI Media Group