Jag är utan tvivel den siste av den gamla stammen.
Jag heter Jack Crabb...
...och jag är den ende vite överlevande från slaget vid Little Bighorn...
...som brukar kallas Custers sista strid.
Mr Crabb...
Jag är mer intresserad av prärie- indianernas primitiva livsstil än i...
...skrönor om Custer.
Skrönor?
Påstår du att jag ljuger?
Nej, det är bara det att...
Jag är mer intresserad av hur indianerna levde -
- än av, ska vi säga, äventyr.
Tror du att slaget vid Little Bighorn var ett äventyr?
Little Bighorn var inte typiskt för -
- mötena mellan vita och indianer, mr Crabb.
Folkmordet på indianerna...
- Vad för slag? - Folkmordet.
Det betyder...
...utrotning.
Mordet på ett helt folk.
Det höll vi på att göra med indianerna.
Men jag förväntar mig inte att en gammal indiankrigare som ni -
- ska hålla med mig.
- Sätt i gång den där! - Förlåt?
Sätt i gång den och håll truten.
Sätt dig, så kanske du lär dig nåt.
Jag vet vad general George Armstrong Custer gick för...
...och jag vet vad indianerna gick för.
För 111 år sen -
- när jag var tio år gammal...
...så blev min familj, när den korsade prärien...
... utplånad -
- av en hord vilda indianer.
Alla blev dödade eller bortförda av de mordiska uslingarna -
- utom jag och min syster Caroline.
Adjö, Jack. Vi ses i himlen.
Hej då, Caroline.
Vi förstod inte skillnaden då -
- men det var pawneeindianer som hade överfallit oss.
Jag har inte haft mycket till övers för pawnee sen dess.
Men det här var ingen pawnee. Han var cheyennekrigare.
Jag lärde känna honom väl.
Han hette Synliga skuggan.
När man först ser ett indianläger -
- så tänker man: "Där är soptippen - var är lägret?"
Han förde oss till hövdingen.
Han hette Gamla Tälthuden, och blev senare min farfar.
Vad vill de, Caroline?
Det är klart som korvspad vad de är ute efter.
Vadå?
Mig.
Av artighet rökte Gamla Tälthuden -
- med vår äldste manlige överlevande.
De visste inte att jag var kvinna.
Det förklarar varför de inte våldtog mig.
De kommer nog inte att besvära dig.
Så väl är det inte.
De tar mig säkert i kväll.
Stackars Caroline hade aldrig nån tur med karlar.
Hon trodde nog inte att vi kunde smita båda två -
- och tänkte säkert skicka hjälp.
Nästa morgon var jag ensam i indianlägret.
Men cheyennerna, som kallar sig för människor -
- ville inte göra mig illa.
Jag var gäst och fick en läckerhet till frukost - kokt hund.
Hund är inte illa alls. Lite flottigt, kanske -
- men smaken är förvånansvärt utsökt -
- särskilt när man är utsvulten.
Människorna behandlade mig som en av dem.
Synliga Skuggan lärde mig att skjuta med båge -
- och smyga på villebråd.
Bränner Röd i Solen visade mig hur jag skulle skydda min bleka hud.
Det är inte många som vet att vissa indianer -
- blir brända i solen.
Men min främsta lärare var min adoptivfarfar, Gamla Tälthuden.
Han lärde mig att spåra, cheyennernas språk och mycket annat.
Det var rena paradiset för en pojke.
Jag lekte inte indian - jag levde som en indian.
En sak bekymrade mig:
Jag var liten för min ålder, nästan en dvärg.
Pawnee har stulit sju hästar. Det blir krig.
Du får inte följa med. Du är liten och svag som en flicka.
Stick, annars får du smörj.
lndianerna slogs inte med nävarna och stod som förstummade.
Hur gjorde du?
Förlåt, Yngre Björn. Jag ville inte göra dig illa.
lndianernas sätt: ömka aldrig en besegrad fiende -
- såvida du inte vill erövra både hans kropp och hans själ.
Jag hade fått min första riktiga fiende.
Det var en gång en människa som var väldigt liten.
Men han vann ett namn - Liten Man.
- Har du hört talas om honom? - Nej, farfar.
Han drog ut i krig mot pawnee.
Men pawnee var många.
En efter en utsläcktes människorna.
Liten Man var mycket tapper.
Pawneeindianerna ropade till honom:
"Om du ger upp så låter vi dig löpa."
Men Liten Man svarade: "Det är en god dag att dö."
Till sist högg de av honom huvudet -
- men han fortsatte slåss utan huvud.
Han red som en virvelvind mellan pawnee -
- och hans huvud, som spetsats på ett spjut -
- började vråla stridsropet.
Pawneeindianerna uthärdade inte längre -
- och de flydde.
När de vände sig om såg de Liten Mans kropp -
- lägga sig bland sina vänner.
Liten Man var liten...
...men hans tapperhet var stor.
Människorna tvingar inte pojkar att bli krigare -
- om de inte har den läggningen, och det hade inte Lilla Hästen.
Om han ville stanna hos kvinnorna -
- så godtog människorna det.
Vi lämnar hästarna här. Ni håller dem.
Nej! Jag vill inte stanna här, jag vill gå till pawneelägret.
Du... Du är inte ens en människa.
Du är vit.
Det trodde han inte ens själv.
Men det var den grövsta skymfen Yngre Björn kunde komma på.
Liten vit man...
...lura stackars pawnee.
Lura stort. Vill du äta?
Pawnee fjäskade alltid för vita.
Liten vit man inte arg, väl?
Ser du? Pawnee vän.
Döda ond indian åt liten vit man.
Jag har alltid haft dåligt samvete för pawneen.
Jag ville inte döda honom.
Jag ville bara avleda hans uppmärksamhet.
Nu var Yngre Björn min fiende.
Jag ger dig hästar, men... jag är skyldig dig ett liv.
Att rädda hans liv var den slutgiltiga skymfen.
Den här pojken är inte längre en pojke.
Han är en krigare. Hans kropp är liten, men hans hjärta är stort.
Hans namn skall vara Liten Stor Man.
Jag förstår inte. Varför dödade de kvinnor och barn?
För att de är underliga.
De verkar inte veta var jordens mitt är.
Vi måste kriga mot de här ynkryggarna och lära dem en läxa.
Det här är första gången, min son, som jag möter de vita som fiende.
Jag vet inte om du minns tiden innan du blev en människa -
- och en son jag håller lika kär -
- som dem jag fick med Vältrande Buffelkvinnan och de andra.
Men jag ska inte tala om den olyckliga tiden.
Jag vill bara säga -
- att om du tycker att det är fel att rida ut mot de vita varelserna...
...så behöver du inte strida.
lngen skulle tänka illa om dig.
Farfar, det är en god dag att dö.
Mitt hjärta svävar som höken.
Tyvärr var Gamla Tälthudens krig mot de vita -
- ganska patetiskt.
lnte för att människorna inte var modiga.
Det har aldrig funnits tapprare krigare än människorna.
Men Gamla Tälthudens uppfattning om krig skilde sig från de vitas.
Hälften av oss hade inte ens vapen.
De "räknade coup" - slog fienden med en pinne.
Förödmjukade dem. Det var så människorna -
- lärde ynkryggar en läxa och vann krig.
Skuggan!
Repetergevär mot pil och båge...
Jag har aldrig fattat varför de vita var så stolta över att vinna med såna odds.
Gud bevare George Washington!
lnnan jag visste ordet av slank det ur mig.
Gud bevare min mor!
Din blodtörstige dåre!
Måste jag skära halsen av dig innan du fattar att jag är vit?
- Vit? - Det är klart att jag är vit.
Hörde du inte att jag sa: "Gud bevare George Washington"?
Vilken indian skulle säga nåt så dumt?
Ge hit, så att jag kan torka bort färgen.
Kavalleristerna lämnade över mig -
- till pastor Silas Pendrake -
- för moralisk vägledning och en kristen uppfostran.
- Kan du köra enspännare, pojk? - Ja, sir.
Du ljuger, pojk.
Hur kunde du ha lärt dig att köra vagn hos indianerna?
Vi får piska lögnen ur dig.
Käre Jack.
Välkommen till ditt nya hem.
Din möda är över -
- och du ska omslutas av kristen kärlek.
Har du inte mål i mun, pojk?
- Det är ett nöje att träffa er dotter. - Det är min fru.
Stackars pojke. Stackars hjärtat.
Tänk alla år han har lidit umbäranden -
- bland de hemska vildarna.
Hans armod har varit andligt snarare än kroppsligt.
lndianerna vet inget om Gud och moralisk rätt.
De äter människokött, bedriver otukt, horar, hatar kvinnor -
- och fraterniserar med Djävulens hantlangare.
Det är vår uppgift - nej, vår kristna plikt...
...att prygla synden ur honom. - Prygla?
- lnte så länge jag andas. - Jag kunde ha kysst henne.
Jag menade inte bokstavligt.
Jag menade symboliskt.
Stackars pojke. Han har inte ens tagit ett bad.
- Jag känner doften av mat. - Jag tvättar den stackars gossen.
Det är min plikt som kristen att ge pojken ett ordentligt bad.
- Ta av dig kläderna. - Ta av mig?
- Ja. - Allihop?
Varenda tråd. Jag vänder bort blicken när det behövs.
Bästa bad jag nånsin tagit...
Du inser väl, käre Jack -
- att pastor Pendrake inte har helt fel.
Vad? Vad, frun, menar jag?
Jesus är din frälsare.
- Det inser du väl? - Herregud! Ja, mrs Pendrake.
Tänker du på Jesus, Jack?
Ja... Ja, frun, ja frun.
- Du ljuger väl inte för mig? - Nej, då.
Jag älskar Jesus och Moses och allihop.
Det är stor skillnad.
Moses var hebré -
- men Jesus var icke-jude, som du och jag.
Har du inte tvättat pojken än?
Jag ger barnet viktig religiös undervisning.
Jag vill äta.
Ganska storväxt barn, skulle jag vilja påstå.
Så där... Ställ dig upp så att jag kan torka dig.
Jag vänder naturligtvis bort blicken.
Kliv upp ur karet.
Du är faktiskt ganska välväxt, Jack.
Du är liten, men... ser bra ut.
Visste du det?
- Nej, frun. - Det gör du.
Därför är det ännu viktigare att du får religiös undervisning.
Flickorna kommer säkert att springa efter dig.
- Och Jack... - Frun?
Det vägen leder till vansinne.
Vilken väg?
Du förstår när du blir äldre.
Det viktiga, min käre pojke -
- är att vi måste stå emot frestelse.
Dygden är sin egen belöning.
Käre Jack...
Välkommen till ditt nya hem.
Klä på dig nu...
...och kom och ät middag.
Jag gick i skolan och lärde mig att läsa, skriva och räkna en gång till.
Först kändes det konstigt -
- men mrs Pendrake undervisade mig, och jag lärde snabbt.
Men en sak visste jag ingenting om -
- och det var nåt som hette synd.
Där tog jag dig vid helvetets port!
Guds hand måste tukta människans lekamen.
Det är värt det, käre Jack.
Det är värt att vara dygdig och god -
- och vandra rättfärdighetens väg.
lngen lycka går upp mot det.
Tror du mig, Jack? Tror du mig?
Ja, det gör jag.
Så började min religiösa period.
Jag var bra på att sjunga psalmer, och jag menade allvar.
Jag hade blivit frälst.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
Herre, se denne stackars pojke som levde bland hedningarna -
- och rentvå honom från deras sedefördärv -
- och gör honom vit som snö.
Låt honom återfödas och renas i Ditt namn.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den Helige Andes namn. Amen.
Mrs Pendrake hade rätt när det gällde frestelse.
Jag ville inte veta av de där slynorna.
Jag berättade hur jag stått emot frestelsen -
- och vi läste Bibeln i en timme för att fira.
Ju längre tiden gick, desto mer förälskad blev jag i mrs Pendrake.
Andligen, förstås.
Jag går och handlar.
Pojken ser krasslig ut. Ta med honom så att han får lite frisk luft.
- Han skulle ha tråkigt. - Nej, det skulle jag inte.
Följ med mig då, Jack.
God morgon, mr Kane.
Det här är Jack, min adoptivson.
Vad får det lov att vara, frun?
Få se...
Jag tror att jag tar sassafras-dricka.
Du då, grabben?
Jag tar samma sak.
Jag står över, jag har mina inköp att tänka på.
Du skulle ha så tråkigt. Stanna här och ät lite tårta.
- Jag tar hand om honom. - Tack så mycket, mr Kane.
Den där läskbaren var nåt alldeles extra.
Särskilt kranen med elefanthuvudet på.
Jag lekte med den och roade mig -
- när jag plötsligt fick en hemsk känsla.
Vart hade mannen tagit vägen?
Nej, gör inte så.
Ja... Nej!
Ja, snälla... Nej.
Din hedniske best!
Hjälp!
Din djävul! Din oanständige, vidrige djävul!
Hedning!
Nej... Ja, ja, ja!
Hjälp, jag dör!
Hon kallade honom för djävul och kved efter hjälp -
- men hon verkade inte vilja bli räddad.
Det var slutet på min religiösa period.
Jag har inte sjungit en psalm på 104 år.
Jag svalt ett tag innan jag slog mig ihop med en svindlare -
- vid namn Allardyce T Meriweather.
Efter mrs Pendrake var hans ärlighet riktigt uppfriskande.
Min uppgift är att ge er denna helande dryck...
Meriweather var en av de smartaste män jag har träffat -
- men han hade en benägenhet att mista kroppsdelar.
När jag träffade honom var vänster hand och vänster öra redan väck.
...få se ett under jag har bevittnat många gånger.
Kraften hos det här elixiret har bevisats...
Gå!
Under min tid med Meriweather -
- så miste han ett öga när ett femte ess -
- föll ur hans rockärm under ett parti poker.
Det gjorde honom inget. Bedrägeri var hans hela liv -
- även om det gjorde att han försvann undan för undan.
Du bättrar dig, men du blir inte av med ditt ärliga drag.
- Det är den där Gamla Tipis fel. - Gamla Tälthud, menar du?
Han gav dig en vision av en moralisk ordning i universum som inte existerar.
Stjärnorna lyser i ett tomrum -
- och tvåbeningen smider planer och drömmer förgäves.
Förgäves, Jack.
- Hörde du nåt? - Lyssna på mig!
Människor tror på vad som helst - ju tokigare desto bättre.
Valar talar franska på havets botten.
Arabiska hästar med silvervingar.
Pygméer bolar med elefanter i mörkaste Afrika:
Allt det är påståenden som jag har sålt.
Vi kanske är dårar och inget spelar nån roll.
Håll dig till Allardyce Meriweather, så går du snart klädd i siden.
Jag vet inte om jag vill klä mig i siden.
Vad kan en världsman klä sig i utom siden?
Tjära och fjädrar!
Stanna där ni är.
Rör inte en fena, om ni inte vill få ljushål i levern.
Vad för er ut i vildmarken vid denna sena timme?
- Är det de? - Ja.
Jag har sett ynglingen förut.
- Jag har aldrig varit här. - Du ser bekant ut.
Vad har du där? Lut?
Jag kan inte avslöja ingredienserna.
Snälla, du häller ut värdefull medicin.
Sju personer är halvdöda av den. Vad är det i den?
lnget skadligt, jag försäkrar.
- Vad? - Mest vatten.
Whiskey, lite peppar, nejlikolja...
...ingefära...
- Vad är det där? - Vadå?
Bara ett dussin ormskallar. Det ger styrka.
Sätt i gång, pojkar.
Vi åkte fast, bara.
Livet består av risker.
Du vet inte när det är ute med dig.
Det är inte ute med mig. Jag är täckt av tjära och fjädrar.
Nu räcker det.
Jag vet att jag har sett dig nånstans. Vad heter du?
- Jack Crabb. - Gud i himlen!
Jag har tjärat min egen bror!
Det är underbart, Jack.
Jag kan ge dig nåt som du aldrig har haft -
- och som jag heller aldrig har haft.
- En riktig familj. - Ja.
Du är tillbaka i familjens sköte.
Din tur.
Jag vet ingenting om revolvrar. Jag har aldrig haft nån.
Vad var det för uppfostran de där indianerna gav dig?
Aldrig burit revolver? En man är inte fulländad utan en revolver.
- Kisa som en orm. - Hur då?
Så här.
Och nu...
Drag och skjut på flaskan innan du rör revolvern.
Hur ska jag skjuta med revolvern utan att röra den?
Koncentrera dig. Försök.
Jädrar anamma! Ja!
Caroline hade rätt.
Man kan avfyra en revolver innan man rör den.
Det krävs blixtsnabba reflexer...
... och åtskilligt med ormögd koncentration.
Kasta upp tre.
- lnte ens Hickok kan träffa tre. - Kasta upp tre.
Född till revolverman!
Så började min revolvermansperiod.
Du trängs.
Jag såg dig inte. Ursäkta.
Så dumt av mig att ta sån plats...
- Ge mig en läsk. - Ja, sir. Genast.
Soda Pop Kid kallades jag.
Läsk vill han ha...
- Nåt fel med det, främling? - lnte ett dugg.
Jag beundrar din stil.
Vem har jag nöjet att tala med?
Wild Bill Hickok.
Jag...
- Angenämt... - Nöjet är ömsesidigt, min vän.
Ta med dig läsken och slå dig ned.
Jag skjuter sönder tre flaskor i luften.
Det kallar jag skjuta.
Hur många män har du...
...skjutit ned?
Jag minns inte. Själv, då?
Ungefär...
...två dussin.
- Stämmer det? - Det stämde inte alls.
Under min revolvermansperiod ljög jag väldigt mycket.
Jag hade inte gissat på så många.
Ta inte illa upp, men du har inte den där mordiska blicken.
Som den där uslingen där borta.
Han? Han är bara ett fyllo.
Vad är du nervös för?
Att bli skjuten.
Jag har fullt hus! Jag har... fullt hus...
Nu fick du mig att göra likadant.
Ursäkta.
Håll ställningarna medan jag hämtar en flaska till.
Kände du honom, Bill?
Jag har aldrig sett honom förut.
Mr Hickok, han är verkligen död.
Jag sköt honom genom både lungor och hjärta.
Sälja revolvermansutstyret? Lämna in revolvern?
- Jag är ledsen, Caroline. - Det finns inget hopplösare...
...än en revolverman som inte kan skjuta människor.
Män!
Där for familjens sköte.
Efter att ha prövat på religion, ormolja och revolvrar utan framgång -
- skaffade jag mig en kompanjon, blev handlare -
- och gifte mig med Olga - en svensk flicka som knappt pratade engelska.
Bevara ögonblicket.
Ja!
Olga, ska jag bära dig över tröskeln?
Det är tradition.
Det är inte mycket att ha nu, men jag och min kompanjon har stora planer.
Fri företagsamhet och ärlig svett.
Jag verkar ha betalat två gånger för samma varor.
Fakturorna från handelsboden...
Det måste vara ett misstag. Jack Applebound skulle aldrig lura mig.
Jack, nog med fakturor. Kom och lägg dig.
Jag måste göra nåt fel.
Jack, vila, kroppen. Du behöver det.
Ja.
Det kanske jag gör.
Vila!
Olga... Det ordnar sig.
En detalj när det gällde min kompanjon... Han var en tjuv.
...25 cent för det här musikinstrumentet.
Se, vilket vackert instrument. Ge mig ett bud.
- Vilken patetisk scen. - Ja, sir.
En förtvivlad familj som drabbats av ekonomisk ruin.
Jag finner det rörande.
Jag glömmer aldrig första gången -
- jag såg general George Armstrong Custer.
Ruinerade! Vi är ruinerade!
- Har du nåt annat yrke? - Ja, general... lnte precis.
Lyd då mitt råd. Bege er västerut.
Västerut?
Min fru är rädd för indianer.
Ni har inget att frukta, det garanterar jag personligen.
Olga! Olga!
- Slå honom! - Förlåt, min broder.
Jag tror att vi klarar oss.
- Jag tar honom! Jag har en revolver. - Vi måste bete oss civiliserat.
"Och när pesten hade upphört sade Herren..."
Ta tömmarna! Ta tömmarna!
- Ge mig hagelbössan! - Nej, den är min.
Jag ska skydda dig.
Olga!
Jag genomletade tre delstater -
- och hundratals kvadratkilometer i jakt på Olga, men utan framgång.
- Crabb! - Whiskey, whiskey...
För lite whiskey får du en av deras squawer.
Då slipper du leta.
Jag letade efter min fru överallt utan att hitta henne.
Till sist tog jag mig längre in på cheyennernas område.
Jag trodde inte att det var farligt -
- eftersom jag talade cheyenne och hade varit människa själv.
- Döda honom. - Jag stal inte hästarna, broder.
Varför kallar du mig "broder"? Sluta med det.
Jag är inte din broder, jag är en människa.
Du har väl aldrig hört talas om Liten Stor Man heller, antar jag.
Liten Stor Man var min broder -
- men du är inte han.
Han dödades efter att ha utsläckt många blårockar.
Såg du kroppen?
Nej, han blev en svala och flög sin kos.
- Nu dödar vi honom. - Skuggan!
Du blev skjuten. Jag satte dig på en häst. Jag räddade dig.
Smuts på Näsan. Har du kvar hästen jag gav dig?
Nej, pawnee stal den när vi bodde hos kärringen Butte -
- för fem vintrar sen.
Det är nånting jag inte förstår.
Jag känner smärta mellan öronen.
Min son... Att se dig igen får mitt hjärta att sväva som en hök.
Sätt dig bredvid mig.
Farfar, jag har en gåva åt dig.
Är det min gamla hatt...
...bara mer sliten?
Nej, farfar, det är en annan.
Vi måste röka för att fira din återkomst.
Jag såg dig i en dröm.
Du drack från en källa som kom från ett djurs långa näsa.
Jag kände inte igen djuret.
Bredvid hans nos växte två horn...
...och vattnet som sprutade från hans nos var fullt av luft.
Jag kan inte förklara det, men han talade om -
- elefantkranen i läskbaren.
Det var inte enda gången som Gamla Tälthudens drömmar slog in.
Var inte arg på Bränner Röd, Skuggan och de andra.
De har haft dåliga erfarenheter av den vite mannen.
Jag har tänkt på, talat om och rökt på den här frågan -
- och mitt beslut är...
Liten Stor Man har återvänt.
Det var ingen dålig hemkomst.
Liten Stor Man!
Det var Lilla Hästen, pojken som inte ville slåss mot pawnee.
Kommer du inte ihåg mig?
Det smärtar mig ända in i hjärtat.
Jag tror att jag måste gråta.
Han var en "heemaneh". Det finns inget engelskt ord för det.
Och han var duktig.
Människorna hade stor aktning för honom.
- Hej, Yngre Björn. - Adjö.
Det var pojken vars liv jag räddat till hans stora förlägenhet.
Fångade du några kaniner?
Nej.
Ge inte kaninerna du inte fångade till Vältrande Buffelkvinnan.
Yngre Björn hade blivit en Tvärtemot:
Den farligaste av alla cheyennekrigare.
Deras sätt att leva gör dem galna.
Förutom i strid så gör en Tvärtemot allting baklänges.
Han säger "adjö" för "goddag", "ja" för "nej" -
- går genom buskar i stället för på stigar -
- och tvättar sig med jord och torkar sig med vatten.
Jag trodde att du var död.
Varför har du kommit tillbaka när ingen vill veta av dig?
Säg inte så till Liten Stor Man. Du är skyldig honom ett liv.
Jag är glad att jag sa det. Goddag!
Det betydde att han var ledsen för att han sagt det och adjö.
Men han var inte ledsen. Han hatade mig fortfarande.
Farfar, jag har en vit hustru.
Har du?
lntressant...
Lagar hon mat och arbetar hårt?
Ja, farfar.
Det förvånar mig.
Visar hon entusiasm när du bestiger henne?
Visst, farfar.
Det förvånar mig ännu mer.
Jag provade en av dem -
- men hon visade ingen entusiasm alls.
Du förstår, farfar. Alla vita är inte galna.
Det var skönt att höra, min son.
- Det trodde jag att de var. - Nej...
Jag känner en som var lika modig som en människa.
Honom skulle jag vilja träffa och röka med. Vad heter han?
General Custer.
- Vad betyder namnet? - Det betyder...
- "Långt hår". - Bra namn. Hur vann han det?
l de vitas krig för att befria den svarte mannen.
Just det.
Den svarte vite mannen. Jag känner till dem.
Det sägs att en av de svarta vita männen blev människa.
Men oftast är de märkliga varelser.
lnte lika fula som de vita, det är sant -
- men precis lika galna.
Var inte rädd, du återvänder till människorna. Det drömde jag i natt.
Jag såg dig och dina hustrur när du kröp från den ena till den andra i tipin.
- Hustrur, farfar? - Ja. Tre eller fyra.
Det var mörkt, och de var dolda under buffelfällar.
Men det var en storslagen kopulering.
Människorna tar bara en hustru.
Hur kunde jag ha tre eller fyra?
Jag vet inte. Det oroar mig.
Jag trodde att det var vårt sista möte.
Sir! Som spejare kan jag kanske hitta min fru.
Cheyennerna tog henne när vi åkte västerut, som ni föreslog.
Som jag föreslog? Omöjligt. Jag har aldrig sett er.
Ni skulle inte minnas mig.
Du ser inte alls ut som en spejare.
En spejare har ett visst utseende. Som Kit Carson.
Men du ser ut som...
...en mulförare. - Jag kan ingenting om mulåsnor.
Jag kan gissa en mans yrke enbart genom att titta på honom.
Lägg märke till hans krumma ben och starka armar.
Han har tillbringat åratal med mulor.
Stämmer inte det?
Ja, sir.
Städsla mulföraren!
Här borta! Sätt fart!
Jag skulle inte vilja ha min fru efter indianerna.
Det mest barmhärtiga vore att skjuta henne.
Det håller jag inte med om. Jag vill ha tillbaka min fru.
En pawnee spårade en hord vildar -
- som slagit läger vid floden.
Vi rider i morgon bitti!
Är det några vita kvinnor med dem?
Ta mitt råd och hämnas på de där rödskinnen.
Skona kvinnor och barn, om det går. Sätt fart!
Nej!
- Vi skulle skona kvinnor och barn! - Släpp mitt gevär!
lnte kvinnorna, din jävel!
Beordra dem att sluta!
Det var riktigt nedslående.
lndianerna ville döda mig för att jag var vit -
- och de vita för att jag var indian.
Det var hemskt. Pawneespejare och soldater dödade allt i sin väg.
Skuggan! Vi måste prata.
Skuggan...
Jag tänker spara dig tills det blir dags för hängning!
Jag kan inte beskriva hur det kändes.
En fiende hade räddat mitt liv -
- genom att mörda en av mina bästa vänner.
Världen var för löjlig att ens försöka leva i.
Det var därför Skuggan var där och hade kämpat så hårt.
Jag satt och såg babyn komma till världen.
Förutom att andas gav kvinnan inte ett ljud ifrån sig.
Om hon var en kvinna. Hon såg ut som en flicka.
Jag kunde inte slita blicken från flickan och hennes baby,
Nu ger vi oss av. Pawnee kan röja upp.
Hör på mig. Om du är släkt med Skuggan...
...så känner du till Liten Stor Man.
Jag var människornas vän tills de stal min hustru.
Är du Skuggans hustru?
Hans dotter?
Var är din man?
Dödad.
- Vad heter du? - Solsken.
Jag tar dig med mig -
- och lämnar dig i utbyte mot min fru.
l närheten av buskarna...
De är inte kvar. Nu ger vi oss av.
Vänta här.
Hej, farfar.
Var hälsad, min son.
Vill du ha nåt att äta?
Farfar?
Vad har du gjort på halsen?
Det är ett sår.
Det skar av tunneln som bär ljus till hjärtat.
Menar du att du är blind?
Nej.
Mina ögon kan se.
Men det når inte längre mitt hjärta.
Hur gick det till?
Vita män.
- Var är Vältrande Buffelkvinnan? - Utsläckt.
Och Vita Hjortkvinnan också, och Smuts på Näsan, och Höga Vargen.
- Och många andra. - Och Bränner Röd?
Ja.
- Bränner Röd i Solen? - Utsläckt.
Hans fru...
...hans barn...
- Och många andra. - Hatar du dem?
Hatar du den vite mannen nu?
Ser du den här vackra saken? Beundrar du dess mänsklighet?
För människorna -
- tror att allting lever.
lnte bara människor och djur -
- utan även vatten, jord, sten.
Och även saker från dem, som håret.
Mannen från vilken håret kommer -
- är skallig på den Andra sidan -
- eftersom jag äger hans skalp.
Det är så det är.
Men den vite mannen...
Han tror att allting är dött:
Sten, jord, djur -
- och folk - till och med deras egna.
Om nånting försöker leva, utsläcker den vite mannen dess liv.
Det är skillnaden.
Du stannar hos oss...
Min son.
Ett år senare var jag fortfarande kvar.
Efter att ha vandrat runt under ständigt hot att dödas -
- av vita nybyggare eller soldater -
- så kom vi till en plats som hette lndian Nations.
Det var en bit land vid Washita-floden -
- som givits åt indianerna för all framtid -
- av kongressen och USA: s president.
Vi var säkra där.
Det skulle förbli indianland...
... så länge gräset gror, vinden viner och himlen är blå.
Din nye son sparkar mycket i dag. Han vill komma ut och se sin far.
Säg åt honom att vänta tills jag har ätit färdigt.
Jag tror inte att han väntar så mycket längre.
Det är bra att ha en stark man som har mycket mat med sig hem.
Min starke man tar hem mer än vi behöver.
Det är många människor här från många olika plaster.
Det är sorgligt. Många makar har dödats av den vite mannen.
Kvinnor sover ensamma och gråter.
Var tyst nu. Jag smälter maten.
Ja, men jag tror att mina systrar är här.
Dina vad?
Mina systrar, Grävande Björnen, Lilla Hjorten och Majskvinna.
- Jag tror att de är här. - Vadå "tror"?
Jag är säker. Du tar hem mer mat än vi behöver.
Det är så sorgligt. De har inga män, och de gråter.
Jag är hemskt ledsen.
Grävande Björnen miste sitt barn, precis som Majskvinna.
- Lilla Hjorten har inte fått barn alls. - Vad vill du att jag ska göra?
Jag visste att du skulle förstå.
Det var Gamla Tälthudens dröm som försökte slå in.
Jag var fast besluten att undvika buffelfällarna.
Tre unga, friska kvinnor som varit utan man i evigheter.
Bara tanken fick mig att krympa som en spindel på en het spis.
Det är Liten Stor Man!
Liten Stor Man!
Yngre Björn! Det är Liten Stor Man.
Han är ingen Tvärtemot längre. Han har en fru.
Hon är knubbig och arbetar hårt, men han är under toffeln.
Precis när jag tror att du är död dyker du upp igen.
Det kommer jag att göra tills du återgäldar livet du är skyldig mig.
Jag förstår.
Kom till min tipi och ät.
Cheyennernas gästvänlighet tvingade oss.
Jag är en betydelsefull man. Mer betydelsefull än du.
Jag har en fru och fyra hästar.
Jag har en häst och...
...fyra fruar.
Det må så vara -
- men min fru är en väldigt bra fru.
Där!
Jaså, där är du, din krälande koyot.
Vad ska vi äta? En mager anka?
Vad är det för tiggare du har med dig som tänker stjäla det lilla vi har?
Plocka den!
Det var Olga. Jag hade funnit henne till sist.
En anka...!
Olga lärde sig aldrig engelska, men hon hade banne mig lärt sig cheyenne.
Jag förstår inte.
l vanliga fall är hon ljuv som en duva.
Jag borde inte tala så till en främling. Stanna och ät.
Hon är en god hustru eftersom jag är en fantastisk älskare.
- Kom in, hon lagar till ankan. - Jag är inte hungrig.
Du har förödmjukat honom igen.
Adjö, Yngre Björn.
Du ser trött ut, Liten Stor Man.
Vill du komma in till mig och vila på mjuka fällar?
Bo hos mig, så kan jag vara din hustru.
Tack för inbjudan.
Jag måste sätta upp håret. Jag ska sjunga i kväll.
Adjö, Liten Stor Man.
Adjö, Lilla Hästen.
Slutligen hade jag hittat Olga.
Jag hade förlorat henne till människorna för längesen -
- och det fanns ingen anledning att avslöja vem jag var.
Farfar!
Varför har du flyttat din tipi så långt bort?
Hästarna försöker säga mig nåt.
Jag drömde i natt.
Hästarna dog. Jag hörde dem skria.
Jag brukade tro på Gamla Tälthudens drömmar -
- men nu var vi på en säker plats som givits åt oss.
Varför avskyr du mina systrar?
Jag avskyr inte dina systrar.
Det är bara det...
...att den Stora Anden säger mig...
Vart ska du ta vägen?
Din son väntar inte längre. Han vill komma ut och träffa sin far.
Solsken, på indianers vis, gick i väg för att föda.
När jag såg henne gå sin väg -
- kände jag att den Store Anden ville att jag skulle gå in i tipin.
Vem vill börja?
- Vem är det här? - Jag.
Jag antar du att du duger lika bra som nån annan.
Eftersom hon var minst tänkte jag att det skulle bli enkelt.
Men Gud hjälpe oss! Unga flickor är livsfarliga.
Men den Store Anden var med mig -
- och jag överlevde.
Men precis när jag var på väg att somna in...
Stanna.
- lnte än. - Jag kanske kommer tillbaka.
Tomt skryt - tro mig.
- Vem är det här? - Grävande Björnen.
Det var inte för inte som hon kallades för Grävande Björnen...
Stanna här. Majskvinna är för trött.
Hon låter inte trött.
Det är inte hon. Det där är Lilla Hjorten.
Det är båda två. Sov nu, Lilla Hjorten.
Du också. Grävande Björnen...!
Majskvinna, var är du?
Det var tur att jag kom till henne sist.
De andra också?
Ja.
Jag visste att du var en bra man.
Här är din son.
Vid det laget var jag så gott som en äkta indian -
- och hade nog tillbringat resten av livet -
- med Solsken och hennes syster.
Men ibland gror inte gräset -
- vinden viner inte och himlen är inte blå.
Nånting har skrämt hästarna. Vargar. Farfars...
Här. Gå in. Lämna inte tipin.
Farfar, vad är det med hästarna?
Hör du inte, min son?
Varför såg jag dem inte i min dröm?
Solsken! Solsken!
Farfar, du måste gå in.
Varför då? Det är en bra dag att dö.
Vi måste ta oss till floden!
Jag är blind och kan inte slåss.
Men jag tänker inte fly.
Om jag ska dö, vill jag göra det här inne i cirkeln.
Farfar...
Floden är en del av jordens vattens stora cirkel.
Det är sant, men soldaterna dödar oss innan vi når floden.
Soldaterna? Du såg inga soldater i din dröm -
- och det innebär att de inte kan se dig nu.
- Tror du? - Ja! Det betydde din dröm.
- Jag tror att du har rätt. - Vi går till flodens cirkel!
Jag har aldrig varit osynlig förut.
- Det är för sent. De har spärrat vägen. - Det gör inget, vi är osynliga.
Vänta, farfar!
Farfar!
Det låter löjligt, men soldaterna gjorde ingenting för att stoppa oss.
Antingen förstod de inte vad som hände -
- eller så trodde de att vi var på deras sida -
- eftersom Gamla Tälthuden grinade mot dem som en tvättbjörn.
Eller så var vi osynliga.
Vi gick rakt igenom allihop ned till floden.
Omringa lägret!
- Det var väldigt angenämt. - Bra att du tyckte om det.
Kapten!
- Kapten, skjut indianhästarna. - Förlåt, sir?
Det är mitt beslut. Skjut hästarna.
- Solsken... - Ja, sir.
Unge man, din självbelåtna fromhet börjar gå mig på nerverna.
- Jag sa inget. - Är det anstötligt att skjuta hästar?
Kvinnorna är mycket viktigare än hästarna.
De ynglar av sig som råttor.
Men det här är en laglig manöver -
- och männen har order att inte skjuta kvinnorna.
Såvida de inte vägrar att ge upp.
Stämmer inte det?
Solsken!
Spring! Spring!
Spring!
Nej! Nej!
- Vart ska du? - Budskap till generalen.
Vänta lite...
- Vad har du i ansiktet? - Lera.
Det är inte lera, det är indianfärg.
Och det där är en indiankniv.
- Vilket kompani tillhör du? - Kompani, sir?
Ja, och vad heter ditt befäl?
- Vad står på, kapten? - Det är en överlöpare.
Han är målad som en indian och vet inte vilket kompani han tillhör.
- För bort honom och häng honom. - General!
Minns ni inte mig? Jag är Jack Crabb, mulföraren!
- Mulföraren? - Ja. Jag sökte plats som spejare...
...men ni gissade mitt yrke bara genom att se på mig.
Ja, det kommer jag ihåg.
Hur blev du överlöpare?
Jag är ingen överlöpare.
Jag togs tillfånga av cheyennerna.
De tog kaktustaggar och stack mig med.
Men jag bara skrattade och bad dem fortsätta.
- Skrattade du? - Ja, annars hade jag inte stått här.
Mina herrar, det är svårt att erkänna ett misstag.
Kapten...
Er summariska bedömning var helt felaktig!
Är ni inte glad att jag förhörde honom närmare?
Ja, sir.
Var försiktigare i framtiden, kapten.
Jag dricker teet nu, korpral.
Vad gör du här, mulförare?
lngenting. Jag tog bara med ert te, general.
Och jag...
...ville tacka er igen för att ni lät mig leva.
Varför är du vänd åt sidan?
Vänd dig hitåt.
Du kom hit för att döda mig, inte sant?
Men du vågade inte.
Jag hade rätt på sätt och vis.
Du är en överlöpare, men du är ingen cheyennekrigare.
Custer hade rätt. Jag var totalt misslyckad som indian.
Ska jag hänga dig?
Nej. Ut härifrån.
- Ska ni inte hänga mig? - Ditt usla liv...
...är inte värt att upphäva ett Custer-beslut för.
Det var det värsta han kunde ha gjort.
Jag hade ingen självrespekt kvar överhuvudtaget.
Jag kunde inte återvända till indianerna -
- så jag återvände till de vita och blev ett fyllo.
Du är en sorglig syn. Du borde ha hållit dig till läsk.
- Hur är det med dig, Bill? - Bra.
- Jag har bättrat mig. - Bra.
Jag behöver en sup mer än nånting annat.
Här har du 20 dollar. Sup dig rejält full.
Men gå till barberaren först och ta ett bad.
Köp lite kläder och kom och prata med mig på saloonen.
En sak vet jag: vilken dåre som helst kan supa ihjäl sig.
Jag skulle vilja be dig om en tjänst.
Det är ett känsligt spörsmål som rör en änka.
Hon behöver köpa en tågbiljett för att lämna stan.
- Ge henne den här. - Visst.
Min nya vackra fru är väldigt svartsjuk av sig.
Och den här änkan... Hon är ingen dålig änka.
- Jag vet vad du menar, Bill. - Hon heter Lulu Kane.
- Jag går bums, Bill. - Bra.
Ur vägen! Ur vägen!
- Bill! - Han sköt min pappa!
Nu skjuter han ingen mer. Det tog mig sju år, men jag fick honom!
- Vem var han? - En pojke.
Horse...
Du vet det där vi talade om?
- Änkan. - Ja, Bill.
Berätta inte för min fru.
Då råkar jag riktigt illa ut.
Du knuffade ner mig i vattnet!
Sluta genast!
Kom in, främling. Vi har allt du kan önska dig.
Mrs Pendrake?
Du misstar dig, främling. Jag heter Lulu.
Du heter inte Lulu. Du heter Louise Pendrake.
- Vem är du? - Jack Crabb.
Mrs Pendrake, kommer du inte ihåg mig?
Jack Crabb?
Herregud.
Jack.
Vilken angenäm överraskning.
Det här rummet är rymligare. Vad har du haft för dig?
Lulu! Varför sitter du här och dräller?
- En herre väntar. - Det är en herre här, också.
Jag såg dig inte, främling.
Är allt som det ska? Behöver du nåt så ring i klockan.
Vårt motto är: Vi har allt ni kan önska er.
Då så, Jack... Nu vet du.
Det här är en bordell, och jag är en fallen kvinna.
Änkan hade inte mist stilen.
En fallen kvinna... Det gör mig gråtfärdig.
Det här livet är inte bara syndigt.
Det är inte ens roligt.
Jag kan tänka mig det, mrs Pendrake.
Om jag var gift och kom hit ett par gånger i veckan -
- så vore det kanske roligt. Men varenda kväll... Det är tråkigt.
Det förstår jag.
Jag kan inte spara några pengar.
Om jag kunde spara ett par dollar -
- så kunde jag åka till min ogifta moster i Washington.
Jag skulle ha kläder, en vagn... Jag kunde gifta mig med en senator.
Du skulle bli en bra senatorshustru, mrs Pendrake.
Du har alltid varit en snäll pojke.
Vet du att jag ofta tänkte syndiga tankar om dig?
Många gånger.
Jag föll nästan för frestelsen.
Och här är vi nu...
Mrs Pendrake, vad gör du?
En gång så tassade jag in i ditt rum -
- och tittade på dig en lång stund.
Jag var så frestad att väcka dig.
Jag önskar att jag hade gjort det.
Det hade varit underbart syndigt.
- Är nåt på tok, Jack? - Nej.
Då väntar jag på dig i...
...krypinet.
Du skulle ha väckt mig den gången för åratal sen.
Det här är från Wild Bill.
Hans sista önskan var att du skulle åka till din ogifta moster.
Var hans sista önskan att rädda mig?
Åh, Jack.
Jag måste uppfylla hans önskan.
Du kan göra det, mrs Pendrake.
Ja, det kan jag. Det ska jag.
Jag måste gå nu. Adjö, mrs Pendrake.
Adjö, Jack.
Och tack så mycket.
Och Jack...
Om du nån gång är i Washington, så sök upp mig.
- Hur står det till, mr Meriweather? - Utmärkt.
Har man sett på maken... Buffelhudar.
En hel förmögenhet går och knaprar gräs på prärien.
Där är Buffalo Bill i egen hög person.
Multiplicera det där tusen gånger. Buffeln börjar bli sällsynt.
Du växte upp hos indianerna, du borde kunna spåra dem.
Vi skulle bli stenrika.
- Du är dig lik. - Du också.
Var försiktig, de går hårt åt dig.
Du har inte råd att mista fler delar.
Alla yrken har sina risker. Adjö, min pojk.
Jag hade sjunkit lågt.
Jag hade nått botten.
Jag blev en eremit.
Jag begav mig så långt in i vildmarken jag kunde.
En dag hittade jag nåt som pälsjägare ser ganska ofta.
Ett djur hade gnagt av sin egen tass för att ta sig ur fällan.
Nånting klack till i huvudet på mig.
Jag bestämde att det inte var nån idé att leva -
- och att det enda raka var att sälla sig till stjärnorna.
Adjö, Jack.
l det ögonblicket var jag helt galen -
- och höll på att hoppa när...
Det var dags att se djävulen i vitögat -
- och skicka honom till helvetet, där han hörde hemma.
Frågan var bara hur jag skulle få dit honom.
Sergeant, ta den här mannen...
...och ge honom kläder.
Han kommer att bli ovärderlig, major.
Ovärderlig, sir?
Jag hängde honom nästan. Nu vill han bli spejare.
Det är uppenbart: han tänker leda mig bort från sina indianvänner.
Jag förstår fortfarande inte, general.
Allt han säger kommer att vara lögn.
Han blir en perfekt omvänd barometer.
- Stämmer inte det? - Naturligtvis.
Custers hat mot indianerna och hans ambitioner -
- var det som drev honom.
Han trodde att han behövde en seger till över indianerna -
- för att utses till USA: s president.
Det är ett historiskt faktum.
Halt!
- Vi rastar en kort stund. - Sitt av!
Vattenpaus!
Ursäkta mig, löjtnant.
Det är sadelns celibat. Jag hade muskelkramp hela natten.
- Gift från gonaderna. - Från vad, sir?
Gonaderna. Det är en medicinsk term.
Det är min plikt som er...
Giftet stiger från gonaderna till halsen och sipprar ned till musklerna.
Crow-indianerna vill veta om ni ska ta Medicin Tail-ravinen.
- Jaså, det gör de? - Ja, sir.
De vill ha tid på sig att sjunga sin dödssång.
Säg åt crow-indianerna att de är kärringar!
Om fienden kommer bakifrån -
- och de väntar där nere, kan vi inte ta oss ut.
Fienden bakom oss?
Jag ser ingen fiende bakom oss. Gör ni?
lnte för tillfället, men...
Försök då inte upphäva ett Custer-beslut.
Vore det inte bäst att sända en styrka ned till Medicin Tail-ravinen?
- Nej, det vore det inte. - Får jag fråga varför?
Då skulle vi mista överraskningsmomentet.
Överraskning? De vet att vi är här.
Men det vet inte att jag tänker anfalla skoningslöst.
- Det är ingen överraskning. - Självklart.
Det finns inget mer överraskande än en skoningslös attack.
General... Jag måste protestera mot detta överilade beslut.
Skulle ett Custer-beslut vara överilat?
Grant kallade mig också för överilad!
Det fyllot satt i Vita huset och påstod att jag var överilad.
General, jag ber er att tänka om.
Tänk på männen vars liv ni håller i era händer.
- Vad tycker du, mulförare? - Han vet ingenting!
Vad säger du, mulförare?
Ska jag rida ner eller dra mig tillbaka?
Jag hade honom fast.
Men den här gången höll jag inte en kniv, utan sanningen.
Nå? Vad är ditt svar, mulförare?
General...
Rid ned.
- Ska jag rida in i ravinen? - Ja, sir.
- Där finns inga indianer...? - Det sa jag inte.
Det finns tusentals indianer där nere -
- och när de är färdiga med dig -
- kommer det bara att finnas en blöt fläck kvar.
Det här är inte Washita-floden...
...och det är inte hjälplösa kvinnor och barn som väntar på dig.
Det är cheyennekrigare och siouxer.
Rid ned, om du törs.
Du försöker fortfarande överlista mig, eller hur?
Du vill få mig att tro att du inte vill att jag ska rida ned -
- men sanningen är att du inte vill att jag ska rida ned.
Tror ni mig nu, major?
Sjunde kompaniet!
Segerns timma är här!
Framåt mot Little Bighorn...
...och ära!
Vi har tagit dem på sängen. Blås till anfall!
De flyr!
Ta inga fångar!
Upp med er! Custer är med er! Stanna med mig!
- Vad gör de? Varför anfaller de inte? - Det finns ingenstans att anfalla.
Dårar! De skjuter sina egna hästar.
Grip dem!
- Hornblåsare! Blås till anfall! - Vi måste bygga bröstvärn!
Det vet jag väl. Försök inte lära mig mitt yrke.
Bygg bröstvärn!
Visa ingen barmhärtighet!
Ge dem en salva!
Ammunitionen håller på att ta slut.
Nu tar ammunitionen slut. Jag sa att det skulle gå så här.
Men han satt i Vita huset och skrattade åt mig.
Förbannade kosack!
Det här är förfärligt. Vi blir besegrade.
Framåt, kristna Amerika!
Skjut era pilar, vildar!
Jag är okuvad!
Herr president!
Herr president -
- vördade gäster, ärade senatsledamöter...
Kan du inte hålla käften.
Herr president, ni är full.
Vi kan inte ha nån som ni i Vita huset.
Ställ er upp och möt fienden!
Gå härifrån.
Du döms till döden.
Nu är vi kvitt, du och jag. Jag har återgäldat livet jag var skyldig dig -
- och nästa gång vi ses kan jag döda dig utan att vara ond.
Han går för att dansa sin glädje.
Farfar.
Jag är glad att se dig.
Jag är glad att se dig också, min son.
Mitt hjärta svävar som en hök.
Vill du äta?
Jag äter inte med dig. Jag dör snart.
Dör, farfar?
Ja, min son.
Jag vill dö i mitt land, där människor begravs i skyn.
Varför vill du dö, farfar?
Det finns inget annat att göra åt den vite mannen.
Vad man än säger så måste jag medge -
- att det inte går att bli av med dem.
Jag antar det, farfar.
Det finns oändlig tillgång på vita män -
- men antalet människor har alltid varit begränsat.
Vi vann i dag.
Vi vinner inte i morgon.
Ormkvinna, hämta min begravningsskrud av hjortskinn.
Kom, min son. Nu går vi.
Mitt hjärta gråter.
En värld utan människor har ingen mitt.
Vart ska vi?
Till berget. Till toppen.
Kom fram och slåss. Det är en bra dag att dö.
Tack för att du gjorde mig till människa.
Tack för att du hjälpte mig att bli en krigare.
Tack för mina segrar och för mitt nederlag.
Tack för min syn och min blindhet, som fick mig att se längre.
Du skapar alla ting och vägleder dem, Anfader.
Nu har du beslutat att människorna ska gå en väg...
...som inte leder nånstans.
Jag dör nu, såvida inte Döden kämpar emot.
Jag ber dig för sista gången -
- att ge mig åter min gamla kraft att få ting att ske.
Ta hand om min son.
Se till så att han inte blir galen.
Farfar?
- Är jag kvar i denna världen? - Ja, farfar.
Jag var rädd för det.
lbland fungerar magin och ibland gör den det inte.
Nu går vi till tipin och äter.
Min nya ormkvinna är bra på att laga hund.
Visst, farfar.
Hon har dessutom väldigt len hud.
Enda problemet med ormkvinnor är att de kopulerar med hästar -
- vilket jag tycker är märkligt.
Hon säger att hon inte gör det, så jag kallar henne Tycker inte om Hästar.
Men hon ljuger naturligtvis.
Naturligtvis, farfar.
Det var den här gamle indiankrigarens historia.
Det är berättelsen om människorna -
- som lovades land där de kunde leva i fred.
Land som skulle förbli deras -
- så länge gräset gror...
... vinden viner...
... och himlen är blå.
Mr Crabb, jag visste inte.
Ge dig i väg.
Svensk text: lngrid Andersson
Ansvarig utgivare: Stefan Karlberg