Jeg er uden tvivl den sidste, der er tilbage.
Jeg hedder Jack Crabb...
...den sidste hvide overlevende fra slaget ved Little Bighorn...
...der populært omtales som Custers sidste slag.
Mr. Crabb.
Jeg er mere interesseret i de primitive sletteindianeres livsstil -
- end i... løgnehistorier om Custer.
Løgnehistorier?
Kalder du mig en løgner?
Nej, nej. Det er bare...
Jeg er interesseret i indianernes livsstil, -
- snarere end, skal vi sige, oplevelser.
Tror du, at slaget ved Little Bighorn var en oplevelse?
Little Bighorn var ikke betegnende -
- for forholdet mellem hvide og indianere, mr. Crabb.
Forstår De, det, der nærmede sig folkemord på indianerne...
- Nærmede sig hvad? - Folkemord.
Det betyder... udryddelse.
Udryddelse af et helt folk.
Det er stort set, hvad vi gjorde mod indianerne.
Selvfølgelig regner jeg ikke med, -
- at en gammel indianerkriger som Dem er enig med mig.
- Tænd for den. - Hvad?
Jeg sagde: Tænd for den og hold kæft.
Sid der, så vil du lære noget.
Jeg vidste, hvad general George Armstrong Custer var for en...
...og jeg vidste også, hvad indianerne var for nogle.
For 111 år siden, -
- da jeg var ti år gammel, -
- blev min familie, da de krydsede de store sletter, -
- udryddet af vilde indianere.
De blev alle dræbt eller bortført af de morderiske slyngler, -
- bortset fra mig og min søster Caroline.
Farvel, Jack. Vi ses i himlen.
Farvel, Caroline.
Vi kendte ikke forskellen dengang, -
- men det var en bande pawnee-indianere, der angreb os.
Jeg har ikke brudt mig om pawnee-indianerne lige siden.
Men ham her var ikke pawnee. Han var cheyenne.
Jeg lærte ham senere bedre at kende.
Han hed Skyggen Der Dukker Op.
Når man ser en indianerlejr, -
- tænker man: "Der er affald, men hvor er lejren?"
Han førte os til deres høvding.
Han hed Gamle Læderhud og blev siden hen min bedstefar.
Hvad vil de have, Caroline?
Det er helt tydeligt, hvad de vil have, Jack.
Hvad?
Mig.
Som et udtryk for gode manerer, røg Gamle Læderhud en pibe -
- med vores ældste mandlige overlevende.
De vidste ikke, jeg var en kvinde.
Det forklarer, hvorfor de ikke voldtog mig med det samme.
Jeg tror ikke, de vil gøre dig fortræd, Caroline.
Så heldig er jeg ikke, Jack.
De får ram på mig i aften.
Stakkels Caroline havde aldrig held med mænd.
Hun mente nok ikke, vi begge kunne slippe væk, -
- og ville sende folk tilbage efter mig.
Næste morgen var jeg helt alene i indianernes lejr.
Men cheyennerne, der kalder sig for Menneskeheden, -
- ville ikke gøre mig fortræd.
Jeg var æresgæst, og de serverede en særlig delikatesse til morgenmad.
Kogt hund. Hund smager ikke værst. Det er lidt fedt, må jeg sige, -
- selv om det er overraskende, hvor delikat smagen er, -
- særligt når man er dødsulten.
Menneskeheden adopterede mig som en af deres egne.
Skyggen Der Dukker Op lærte mig at skyde med bue og pil og at jage.
Brænder Rødt i Solen lærte mig at beskytte min hud mod solen.
Der er ikke alment kendt, at nogle indianere, som Brænder Rødt, -
- bliver forbrændt af solen.
Min sande lærer var min adopterede bedstefar, Gamle Læderhud.
Han lærte mig at følge spor, deres sprog og mange andre ting.
For en dreng var det en slags paradis.
Jeg legede ikke bare indianer, jeg levede som en indianer.
Det eneste, der gik mig på, var:
Jeg var lille af min alder. Faktisk næsten en dværg.
Pawneerne har stjålet syv af vores ponyer. Der bliver krigsfest.
Du må ikke komme med. Du er for lille og svag, som en pige.
Løb med dig, eller jeg sparker dig.
Indianerne havde ikke hørt om nævekamp, og det imponerede dem.
Hvordan gjorde du det?
Undskyld, Unge Bjørn. Det var ikke min mening at gøre dig ondt.
Ifølge indiansk manér undskylder man ikke for at slå en fjende -
- medmindre, efter at have vundet hans krop, man også ønsker sjælen.
Jeg havde fået mit livs første virkelige fjende.
Der var engang et medlem af Menneskeheden, -
- og han var meget lille.
Men han havde et navn: Lille Mand.
- Har du hørt om ham? - Nej, bedstefar.
Han drog i krig mod pawnee-stammen.
Men der var mange pawneer.
En efter en blev Menneskeheden udryddet.
Lille Mand var meget modig.
Pawneerne råbte til ham: "Hvis du holder op med at slås, slipper du."
Men Lille Mand svarede: "Det er en god dag at dø."
De skar hans hoved af, -
- men han kæmpede videre uden hoved.
Han red blandt pawneerne som en hvirvelvind, -
- og hans hoved blev sat på et spyd og begyndte at råbe krigsråbet.
Pawneerne kunne ikke klare mere, og de løb bort.
Da de så sig tilbage, så de Lille Mands lig ligge blandt hans venner.
Lille Mand var lille, men hans mod var stort.
Menneskeheden kræver ikke, at en dreng skal være kriger, -
- hvis han ikke har temperament til det. Det havde Lille Hest ikke.
Hvis han ville blive hjemme sammen med kvinderne, -
- var det i orden med Menneskeheden.
Vi efterlader ponyerne her. I to holder dem.
Nej. Jeg vil ikke blive her. Jeg vil hen til pawnee-lejren.
Du... Du er ikke engang et Menneske.
- Du er hvid. - Han troede ikke selv på det.
Unge Bjørn prøvede bare at finde det mest fornærmende udtryk.
Lille Hvide Mand... narrer stakkels pawnee.
Narrer ham i stor stil. Hvad vil du have at spise?
Pawnee-indianere fedtede altid for de hvide.
Lille Hvide Mand er ikke sur, vel?
Se her. Pawnee-ven.
Se. Gør kål på denne slemme indianer for Lille Hvide Mand.
Jeg havde lidt ondt af den stakkels pawnee.
Det var ikke min mening at dræbe ham.
Jeg ville bare distrahere ham.
Unge Bjørn var blevet min fjende.
Jeg giver dig disse ponyer, men... Jeg skylder dig et liv.
At redde hans liv var en stor fornærmelse.
Denne dreng er ikke længere en dreng.
Han er modig. Han har en lille krop, men hans hjerte er stort.
Hans navn skal være Lille Store Mand.
Jeg forstår det ikke. Hvorfor dræbte de kvinder og børn?
Fordi de er underlige.
De ved vist ikke, hvor jordens centrum er.
Vi må bekrige disse kujoner og give dem en lærestreg.
Det bliver første gang, min søn, at de hvide bliver mine fjender.
Jeg ved ikke, om du husker det. Før du blev medlem af Menneskeheden, -
- og en lige så kær søn for mig -
- som dem, jeg fik med Rullende Bisonkvinde og de andre...
...men jeg vil ikke tale om den uheldige tid.
Hvis du mener, det er slemt at ride imod disse hvide skabninger, -
- kan du holde dig ude af kampen.
Ingen vil synes dårligt om dig af den grund.
Bedstefar, jeg synes, det er en god dag at dø.
Mit hjerte stiger til vejrs som en falk.
Det er trist, men Gamle Læderhuds krig mod de hvide var ret ynkelig.
Ikke fordi Menneskeheden ikke var modig.
Menneskeheden havde de modigste krigere, der nogensinde har levet.
Men Gamle Læderhuds krigsbegreb var anderledes end de hvides.
Halvdelen af os brugte ikke våben.
De gav i stedet et "kampstød", altså slog fjenden med en lille kæp.
Ydmygede dem. Sådan gav Menneskeheden kujoner en lærestreg -
- og vandt krige.
Skygge!
Repetergevær imod bue og pil.
Jeg har aldrig fattet de hvides stolthed over at vinde med de odds.
Gud velsigne George Washington!
Før jeg vidste af det, røg de ord ud af munden på mig.
Gud velsigne min mor!
Morderiske fjols!
Skal jeg skære halsen over på dig, før du fatter, jeg er en hvid mand?
- Hvid? - Selvfølgelig er jeg hvid.
Sagde jeg ikke: "Gud velsigne George Washington, Gud velsigne min mor"?
Hvilken indianer ville sige sådan noget fjollet noget?
Lån mig det til at få malingen af.
Soldaterne tog sig af mig og gav mig videre -
- til pastor Silas Pendrake -
- til moralsk vejledning og en kristen opdragelse.
- Kan du køre et enspænderkøretøj? - Ja, sir. Det kan jeg.
Du er en løgner, knægt.
Hvis du voksede op hos indianerne, hvordan lærte du så at køre et?
Vi må banke de løgne ud af dig.
Kære Jack. Velkommen til dit nye hjem.
Dine lidelser er forbi, nu hvor du er indhyllet i kristen kærlighed.
Er du ikke i stand til at føre en samtale, knægt?
- Mig en glæde at møde Deres datter. - Du taler til min kone, knægt.
Stakkels dreng. Stakkels skat.
Tænk på alle de år med lidelser, afsavn og genvordigheder -
- blandt de skrækkelige vilde.
Drengens afsavn, min kære, har mere været åndelige end fysiske.
Indianerne ved intet om Gud og moral.
De spiser menneskekød, bedriver hor, utugt -
- og rådslår sig konstant med djævelens håndlangere.
Det må være vores opgave, nej, vores kristne pligt at banke ondskaben...
Banke den stakkels dreng? Ikke så længe jeg trækker vejret.
Jeg kunne have kysset hende.
Jeg mente ikke bogstavelig talt. Jeg mente, han skulle have bank symbolsk.
Stakkels dreng. Han har ikke fået et ordentligt bad.
- Jeg kan lugte mad. - Jeg vil vaske denne beskidte dreng.
Aftensmad.
Det er min kristne pligt straks at give denne dreng et grundigt bad.
- Tag dit tøj af, kære. - Skal jeg tage mit tøj af?
- Ja. - Alt sammen?
Rub og stub. Jeg vender blikket bort i det nødvendige øjeblik.
Det var det bedste bad, jeg nogensinde havde fået.
Du ved godt, ikke sandt, kære Jack, -
- at pastor Pendrake ikke tager helt fejl?
Hvad? Jeg mener: Hvad, frue?
Jesus er din frelser. Det ved du godt, ikke sandt, kære Jack?
Du milde himmel. Jo, mrs. Pendrake.
- Tænker du på Jesus, Jack? - Ja, jeg gør. Ja, frue.
- Du må ikke lyve over for mig, vel? - Jeg elsker Jesus og Moses.
Der er stor forskel på dem.
Moses var hebræer, men Jesus var ikke-jødisk som du og jeg.
Er du ikke færdig med at vaske den dreng endnu?
Jeg giver barnet vigtig religiøs undervisning, Silas.
Jeg vil spise.
Det barn er ret så udvokset, hvis du spørger mig.
Så, min kære. Rejs dig op og lad mig tørre dig.
Jeg vender selvfølgelig blikket bort.
Træd ud af badekarret.
Du er faktisk temmelig udvokset, Jack.
Du er lille, men pæn.
Vidste du det?
- Nej, frue. - Det er du.
Derfor er det meget vigtigt, at du får religiøs undervisning.
Pigerne vil helt sikkert komme efter dig.
- Og, Jack... - Frue?
- Galskaben ligger den vej. - Hvilken vej, frue?
Du vil bedre kunne forstå de ting, når du bliver ældre.
Sagen er, min kære dreng, at vi må modstå al fristelse.
Uskyld er en belønning i sig selv.
Kære Jack...
Velkommen til dit nye hjem.
Tag nu tøj på... og kom og få aftensmad.
Jeg gik i skole og lærte at læse, skrive og regne igen.
Sært i starten, men mrs. Pendrake underviste mig, og jeg var lærenem.
Men der var én ting, som jeg ikke vidste noget om. Synd.
Fanget ved helvedes port!
Knægt, Guds hånd slår ned på menneskets legeme.
Det er det værd, kære Jack.
Det er det værd en million gange at være uskyldig og god, -
- at gå den retskafne vej. Det er den største lykke.
- Tror du på mig, Jack? - Ja, frue. Helt bestemt.
Sådan begyndte min religiøse periode.
Jeg var god til at synge salmer, og jeg gjorde intet slemt.
Jeg var blevet frelst.
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
O Herre, se ned på denne stakkels dreng, der levede blandt hedninge, -
- og rens ham for fordærvelse fra deres ækle og hedenske traditioner, -
- og gør ham igen hvid som sne.
Lad ham blive genfødt og renset i dit navn.
Jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
Mrs. Pendrake havde ret med hensyn til fristelse.
Jeg skulle ikke have noget at gøre med de Jesabeller.
Jeg fortalte hende om min sejr over fristelse, -
- og vi læste i Bibelen i en time for at fejre det.
Som ugerne gik, blev jeg mere og mere forelsket i mrs. Pendrake.
Åndeligt naturligvis.
Jeg skal af sted på onsdagsindkøb.
Drengen har det ikke så godt, så hvorfor ikke tage ham med?
- Han ville kede sig. - Nej, frue.
Godt. Så tag med mig, Jack.
Goddag, mr. Kane.
Det er Jack, min adoptivsøn.
- Hvad skulle det være, frue? - Lad mig se.
Jeg vil godt have en sassafras-drik.
- Hvad med dig, fister? - Jeg tager det samme.
Bare glem min, mr. Kane. Jeg må klare mine indkøb.
Det ville kede dig ganske grusomt. Bliv her og få noget kage.
- Jeg tager mig af ham. - Mange tak, mr. Kane.
Den sodavandscafé var fantastisk. Især den elefanthane.
Jeg legede med den og morede mig.
Pludselig fik jeg en rædsom fornemmelse.
Hvor var fyren gået hen?
Lad være...
Hedenske bæst.
Hjælp.
Din djævel. Din beskidte djævel.
Hedning.
Nej... jo.
Nej. Hjælp! Jeg dør.
Hun kaldte ham en djævel og hylede efter hjælp, -
- men jeg fik ikke fornemmelsen af, at hun ville reddes.
Det var slutningen på min religiøse periode.
Jeg har ikke sunget en salme i 104 år.
Efter at have sultet noget tid slog jeg mig sammen med en svindler, -
- der hed Allardyce T. Meriweather.
Efter mrs. Pendrake var hans ærlighed forfriskende.
Meriweather var en af de klogeste mænd, jeg nogensinde har mødt, -
- men han havde for vane at miste kropsdele.
Da jeg mødte ham, var hans venstre hånd og venstre øre allerede væk.
Måske kan vi se et mirakel, jeg ofte har set før.
- Denne eliksir har bevist... - Gå!
I mine år med Meriweather mistede han et øje, -
- fordi et femte es stak ud af hans ærme under et spil poker.
Det slog ham ikke ud. Bedrag lå ham i blodet, -
- selv om det stille og roligt fik ham til at svinde ind.
Du er blevet bedre. Du kan bare ikke helt slippe af med din ærlighed.
Det var den fandens indianer, Gamle Tipi, der spolerede dig.
Gamle Læderhud?
Han gav dig et billede af moralsk orden i universet, og der er ingen.
De stjerner funkler i et tomrum, -
- og de tobenede skabninger lægger lumske planer og drømmer forgæves.
Alt sammen forgæves.
- Hørte du noget? - Lyt til mig.
En tobenet skabning vil tro på alt, jo mere usandsynligt jo bedre.
Hvaler taler fransk på havbunden.
Arabiske heste har sølvvinger.
Pygmæer parrer sig med elefanter i det mørkeste Afrika.
Jeg har solgt alle de historier.
Måske er vi alle fjolser, og intet af det betyder noget.
Bliv hos Allardyce Meriweather, og du vil gå med silke.
Jeg ved ikke, om jeg vil gå med silke.
Min kære dreng, hvad kan en overlegen mand gå med andet end silke?
Tjære og fjer, vil jeg mene.
Bliv der. Rør jer ikke, medmindre I vil have lidt dagslys i leveren.
Hvad bringer Dem ud i vildmarken på denne tid?
- Er det dem? - Ja.
Jeg har set den unge et sted før.
- Jeg har aldrig været her før. - Du ser yderst bekendt ud, knægt.
- Hvad har du der? Lud? - Jeg kan ikke afsløre indholdet.
Vær så venlig. Det er spild af dyrebar medicin.
Syv mennesker er halvdøde på grund af den dyrebare medicin. Hvad er der i?
Intet skadeligt, kan jeg forsikre Dem om.
- Hvad? - Mest vand.
Whisky, lidt peber, kløverolie...
Ingefærrod...
- Hvad er det? - Hvad er hvad?
Åh, det. Et dusin slangehoveder til at give det styrke.
Godt, gutter.
Vi blev afsløret, Jack, ikke andet. Livet indeholder en smule risiko.
Man ved aldrig, hvornår man er slået ud.
Slået ud? Jeg er ikke slået ud. Jeg er dyppet i tjære og rullet i fjer.
Så, gutter, nu har de vist fået nok.
Jeg ved, at jeg har set dig et sted.
Hvad hedder du?
- Jack Crabb. - Du gode Gud!
Jeg har dyppet min egen bror i tjære!
Det er vidunderligt, Jack.
Jeg kan give dig noget, du aldrig før har haft, -
- og noget, jeg heller aldrig har haft...
- Et rigtigt... familieliv. - Ja.
Du er tilbage i familiens skød, Jack.
- Godt, din tur. - Jeg ved ingenting om revolvere.
Jeg har aldrig gået med en.
Gudfader. Hvilken opdragelse gav de indianere dig?
Aldrig gået med revolver? En mand er ikke fuldkommen uden en revolver.
- Gør dig slange-øjet. - Gør hvad?
Sådan her.
Godt.
Så... Træk og skyd på den flaske, inden du rører ved revolveren.
Hvordan kan jeg trække og affyre revolveren, før jeg rører ved den?
Koncentrér dig. Prøv.
Hold da kæft! Ja.
Caroline havde ret.
Det er muligt at affyre en revolver, før man rører ved den.
Det kræver lynhurtige reflekser.
Og en betydelig slange-øjet koncentration.
Kast tre op.
- Selveste Hickok kan ikke ramme tre. - Kast tre op.
Et naturtalent af en revolvermand.
Således begyndte min revolvermands-periode.
- Du fylder for meget. - Hør, jeg så dig ikke. Undskyld.
Det var dumt af mig at optage al den plads. Jeg talte bare.
- Giv mig en sodavand. - Javel. Kommer straks, knægt.
Sodavandsknægten, det kaldte man mig.
Han vil have sodavand.
Er der noget galt i det, fremmede?
Nej, min ven. Faktisk beundrer jeg din stil.
- Må jeg spørge, hvem jeg taler med? - Jeg er Wild Bill Hickok.
Øh, jeg...
- Det er mig en glæde at træffe Dem. - Glæden er gensidig, min ven.
Tag din sodavand med herover og sæt dig ned.
Jeg kan skyde tre flasker i luften.
Imponerende.
Hvor mange mænd har De... skudt?
Det husker jeg ikke præcis. Hvor mange har du?
Åh, omkring...
...to dusin.
- Er det sandt? - Nej, det var slet ikke sandt.
I min revolvermands-periode var jeg en rædsom løgner.
Jeg ville ikke have troet, dit samlede antal var så højt.
Tag det ikke ilde op, men du har ikke et morderblik.
- Ligesom den ørn derovre. - Ham? Han er bare en drukkenbolt.
Hvad er De så nervøs for?
For at blive skudt.
Jeg har fuldt hus! Jeg har... Jeg har fuldt hus.
Nu har De fået mig til det.
Undskyld.
Hold skansen, du gamle, mens jeg henter en flaske til.
Kendte du ham, Bill?
Jeg har aldrig set den herre før.
Mr. Hickok, han er faktisk død.
Fik ham gennem lungerne og hjertet.
Sælger dit revolvermands-udstyr!
- Afleverer din revolver! - Undskyld, Caroline.
Intet er mere ubrugeligt end en revolvermand, -
- der ikke kan få sig til at skyde folk.
Mænd!
Der røg familiens skød. Jeg havde prøvet religion, -
- slangeolie-salg, livet som revolvermand uden særlig succes, -
- så jeg fik en partner, blev butiksindehaver -
- og blev gift med Olga, en svensk pige, der dårligt kunne engelsk.
Forevig øjeblikket.
Ja.
Olga, skal jeg bære dig over dørtærsklen?
Det er en skik.
Det ser ikke ud af meget nu, men min partner og jeg har store planer.
Fri handel og ærlig sved.
Jeg forstår det ikke. Jeg bliver opkrævet to gange for de samme varer.
Regningerne fra butikken.
Det må være en fejl. Det ville ærlige Jack Applebound ikke gøre mod mig.
Jack, nok med regninger. Kom og hvil dig.
Jeg må tage fejl.
Jack, hvil kroppen. Du har brug for det.
Ja.
Måske.
Hvil dig.
Hold nu op, Olga. Vi finder på noget.
Der var en lille ting ved min nye forretningspartner. Han var en tyv.
- Det er et ynkeligt syn. - Ja, sir.
En ruineret, ulykkelig familie, slået ud af økonomisk modgang. Rørende.
Jeg glemmer aldrig første gang, jeg så general George Armstrong Custer.
Ruineret! Det er vores gamle ejendele.
- Kan De et andet fag, min gode mand? - Tja, jeg... Egentlig ikke.
- Tag imod mit råd. Drag vestpå. - Vestpå?
- Min kone er bange for indianere. - De har intet at frygte, gode kone.
Jeg giver Dem min personlige garanti.
Olga!
- Slå ham! - Undskyld, broder.
Jeg tror, vi slipper væk.
- Luk mig ud! Jeg har en revolver. - Vi må være civiliserede.
"Og det skete således, at efter pesten sagde Herren..."
Tag tøjlerne!
- Giv mig det gevær! - Nej, det er mit!
Tilbage!
Jeg beskytter dig.
Olga!
Jeg gennemsøgte godt tre stater -
- og hundredvis af kvadratkilometer efter Olga, men uden held.
- Hej, Crabb. - Whisky...
For en tår whisky kan du få en af deres squawer.
Så behøver du ikke lede mere.
Jeg ledte overalt efter min kone, men jeg kunne ikke finde hende.
Jeg måtte gå længere ind i cheyenne-territorium.
Jeg troede ikke, det ville være farligt for mig, -
- da jeg talte cheyenne og engang havde tilhørt Menneskeheden.
- Dræb ham. - Jeg stjal ikke dine ponyer, broder.
Broder? Jeg er ikke din broder. Jeg tilhører Menneskeheden.
Nu vil du vel sige, at du aldrig har hørt om Lille Store Mand.
Lille Store Mand var min bror, men du er ikke ham.
Han kæmpede med mig og blev dræbt, efter han besejrede mange blåfrakker.
Så du hans lig?
Nej, han blev til en svale og fløj væk.
- Lad os dræbe ham og tage hjem. - Skygge! Du blev skudt der.
Jeg samlede dig op og satte dig på en pony. Jeg reddede dig.
Snavs På Næsen, har du stadig den sorte pony, jeg gav dig?
Nej. Pawneerne stjal den, da vi slog lejr ved Old Woman Butte -
- for fem snevejr siden.
Der er noget, jeg ikke forstår.
Der er en smerte mellem mine ører.
Min søn, at se dig igen får mit hjerte til at stige til vejrs som en falk.
Sid her ved siden af mig.
Bedstefar, jeg har denne gave med til dig.
Er det den hat, jeg plejede at eje, -
- bortset fra at den er af blødere skind og tykkere?
Nej, bedstefar, det er en anden.
Vi må ryge på din hjemkomst.
Jeg så dig i en drøm.
Du drak fra en kilde, der sprang fra et dyrs lange næse.
Jeg kunne ikke genkende det dyr.
Ved siden af næsen havde det to horn, -
- og det vand, der flød fra dens næse, var fyldt med luft.
Jeg kan ikke forklare det, men han talte om købmandens elefanthane.
Det var ikke første gang, Gamle Læderhud havde sande drømme.
Vær ikke vred, min søn, på Brænder Rødt, Skygge og de andre.
De havde mange dårlige oplevelser med den hvide mand sidste år.
Jeg har tænkt og talt og røget vedrørende dette anliggende, -
- og min beslutning er...
Lille Store Mand er vendt tilbage.
Det var noget af en hjemkomst.
Lille Store Mand.
Det var Lille Hest, drengen, der ikke ville kæmpe mod pawneerne.
Kan du ikke huske mig?
Det gør mit hjerte ondt. Jeg tror, jeg vil græde.
Han var blevet en heemaneh, -
- for hvilket der ikke findes et engelsk ord. Han var god til det.
Menneskeheden havde høje tanker om ham.
- Goddag, Unge Bjørn. - Farvel.
Det var drengen, hvis liv jeg havde reddet. Det skammede han sig over.
- Fangede du kaninerne på din jagt? - Nej!
Giv ikke de kaniner, du ikke fangede, til Rullende Bisonkvinde.
Unge Bjørn var blevet kontrær, -
- den farligste af alle cheyenne-krigerne, -
- fordi måden, de lever på gør dem halvskøre.
Bortset fra i krig gør en kontrær alt omvendt.
Siger farvel, når han mener goddag, ja, når han mener nej, -
- går gennem bevoksningen i stedet for langs sporet, -
- vasker sig med snavs, tørrer sig med vand og så videre.
Jeg troede, du var død.
Hvorfor er du vendt tilbage, når ingen ønsker at se dig?
Du må ikke tale sådan til Lille Store Mand. Du skylder ham dit liv.
Jeg er glad for, at jeg sagde det. Goddag.
Det skulle betyde: Han var ked af, at han sagde det. Farvel.
Men krigeren var ikke ked af det. Han hadede mig stadig.
Bedstefar, jeg har en hvid kone.
Har du? Det er interessant.
- Laver hun mad og arbejder hårdt? - Ja, bedstefar.
Det overrasker mig.
Udviser hun glæde, når du bestiger hende?
- Selvfølgelig, bedstefar. - Det overrasker mig endnu mere.
Jeg forsøgte mig engang med en, men hun udviste ingen glæde overhovedet.
Bedstefar, ikke alle hvide er skøre.
Det er jeg glad for at høre, min søn.
- Det troede jeg, de var. - Nej.
Jeg kender en, der er tapper som en fra Menneskeheden.
Jeg ville gerne møde denne mand og ryge med ham.
- Hvad hedder han? - Han hedder general Custer.
General Custer...
- Hvad betyder det navn, min søn? - Det betyder...
- Langt hår. - Godt navn. Hvordan vandt han det?
Han vandt det i krigen mellem de hvide om frigivelsen af sorte mænd.
Åh, ja. Den sorte hvide mand. Dem kender jeg.
Det siges, at en sort hvid mand engang blev en af Menneskeheden.
For det meste er de underlige skabninger.
Ikke så grimme som de hvide, men lige så skøre.
Vær ikke bekymret. Du bliver en af Menneskeheden igen. Det drømte jeg.
Jeg så dig og dine koner. Du kravlede fra den ene til den anden i din tipi.
- Koner, bedstefar? - Ja. Tre eller fire.
Det var mørkt, og de var dækket af bisonskind.
Men det var fantastisk kopulation, min søn.
I Menneskeheden har man kun en kone. Hvorfor havde jeg tre eller fire?
Det ved jeg ikke. Det bekymrer mig.
Jeg var sikker på, at jeg aldrig ville se ham igen.
Som spejder er der størst chance for, at jeg finder min kone.
Hun blev fanget af cheyennerne, da vi drog mod vest, som De foreslog.
Det er umuligt. Jeg har aldrig set Dem før.
Jeg regnede ikke med, at De ville huske mig.
Derudover ligner De slet ikke en spejder. Overhovedet.
En spejder ser ud på en bestemt måde. Kit Carson, for eksempel.
De ligner ikke en. De ligner en... buntmager.
Det kender jeg ikke noget til.
Det er besynderligt, men jeg kan se en mands erhverv ved at kigge på ham.
Se hjulbenene, de stærke arme. Denne mand har flået muldyr i årevis.
- Er det ikke korrekt? - Tja, jeg...
Jo.
- Hyr buntmageren! - Javel.
Herovre. Kom så.
Jeg ville ikke have min kone tilbage, efter hun havde været hos indianerne.
Det bedste er en kugle i hjernen.
Jeg er ikke enig, og jeg vil have min kone tilbage.
En af pawnee-indianerne fandt en flok slyngler nede ved floden.
Vi rider i morgen tidlig!
Er der nogen hvide kvinder sammen med dem?
Mit råd til dig er at tage hævn.
Godt. Skån kvindernes og børnenes liv, hvis muligt. Af sted.
Nej!
Han sagde: "Skån kvinder og børn"! Giv mig den!
Slip min riffel.
Din skiderik! Dit svin!
Jeg slår dig ihjel.
Nedslående. Hvis ikke indianerne ville dræbe mig som hvid, -
- var det de hvide, der ville dræbe mig som indianer.
Jeg fik kvalme. Pawnee-spejdere og soldater dræbte løs.
Skygge! Broder, lad os tale.
Skygge...
Ham ordnede jeg. Jeg gemmer dig til hængningen.
Jeg kan ikke beskrive, hvad jeg følte.
En fjende havde reddet mit liv ved det blodige drab på en god ven.
Verden var for latterlig til blot at leve i.
Derfor var Skygge der, og derfor kæmpede han så hårdt.
Jeg sad der og så babyen komme til verden.
Ud over åndedrættet ytrede kvinden ikke en lyd.
Hvis hun da var en kvinde. Hun lignede mere en pige.
Jeg kunne ikke fjerne blikket fra den pige og hendes baby.
Så smutter vi. Lad pawneerne slutte af.
Hvis du er i familie med Skygge, så må du kende Lille Store Mand.
Jeg var ven af Menneskeheden, indtil de stjal min kone.
Er du Skygges kone?
Hans datter?
Hvor er din mand?
Dræbt.
- Hvad hedder du? - Solskin.
Jeg tager dig med og bytter dig for min kone.
Der i buskene, Younger.
Vent her.
Goddag, bedstefar.
Vær hilset, min søn. Vil du spise?
Bedstefar. Hvad er der sket med din hals, bedstefar?
Det er et sår.
Det gravede gennem tunnellen, hvor lyset rejser til hjertet.
Du er... Mener du, du er blind?
Nej. Mine øjne kan stadig se.
Men mit hjerte opfanger ikke længere lyset.
- Hvordan skete det? - Hvide mænd.
- Hvor er Rullende Bisonkvinde? - Udslettet.
Ligesom Hvide Elg, Snavs På Næsen og Høje Ulv.
- Og mange andre. - Og Brænder Rødt?
Ja.
- Brænder Rødt i Solen? - Udslettet.
Hans hustru, hans børn og mange andre.
Hader du dem? Hader du de hvide nu?
Kan du se denne fine ting? Beundrer du dens menneskelighed?
Fordi Menneskeheden, min søn, -
- de tror, at alting er levende.
Ikke blot mennesker og dyr, men også vand, jord og sten.
Og de ting, der stammer fra dem, som det hår.
Manden, dette hår kom fra, er skaldet på den anden side, -
- for hans skalp er nu min.
Sådan er det.
Men de hvide mennesker, de tror, alting er dødt.
Sten, jord, dyr og mennesker, selv deres eget folk.
Hvis ting prøver at leve, så udrydder det hvide menneske dem.
Det er forskellen.
Du bliver hos os, min søn.
Et år senere var jeg stadig hos dem.
Efter at have vandret rundt med fare for at blive dræbt -
- af hvide nybyggere eller hvide soldater, -
- kom vi til et sted, der var kendt som de Indianske Nationer.
Det var et stykke jord ved Washita-floden, -
- der var blevet givet til indianerne i al evighed -
- af Kongressen og de Forenede Staters præsident.
Vi var i sikkerhed der. Det var indianerland...
... så længe græsset gror, vinden blæser, og himlen er blå.
Din nye søn sparker meget i dag. Jeg tror, han vil ud og se sin far.
Bed ham vente, til jeg har spist.
Det skal jeg sige, men jeg tror ikke, han vil vente meget længere.
Det er godt, jeg har en stærk, modig mand, -
- der bringer så meget vildt og mad med hjem.
Min stærke mand bringer mere med hjem, end vi har brug for.
Der er mange medlemmer af Menneskeheden her.
Men det er sørgeligt. Mange mænd er blevet udryddet af den hvide mand.
Det er sørgeligt, fordi kvinder sover alene og græder.
Vær nu stille. Jeg fordøjer maden.
Ja, men jeg tror, mine søstre er her.
Dine hvad?
Gravende Bjørn, Lille Elg og Majskvinde. Jeg tror, de er her.
Hvad mener du med, at du "tror", de er her?
Jeg er sikker. Du bringer mere mad, end vi har brug for.
Det er sørgeligt. De har ingen mænd, og de græder.
Det er bare ærgerligt.
Gravende Bjørn fik en baby, der døde, det samme gjorde Majskvinde.
- Men Lille Elg fik ingen baby. - Hvad skal jeg gøre ved det?
Jeg vidste, du ville forstå.
Det var Gamle Læderhuds drøm, der prøvede at gå i opfyldelse.
Jeg var fast besluttet på at holde mig fra de bisonhuder.
Tre unge og sunde kvinder uden en mand i hvem ved hvor lang tid.
Selve idéen skrumpede mig som en edderkop på et varmt komfur.
Det er jo Lille Store Mand.
Unge Bjørn, det er Lille Store Mand!
Han er ikke kontrær længere. Han har en kone.
Hun er sød, hun arbejder hårdt, men hun bider ad ham.
Hver gang jeg tror, ådslerne har spist dig, kommer du tilbage.
Det vil jeg gøre, indtil du giver mig det liv, du skylder mig.
Jeg har hørt dig.
Kom over i min tipi og spis.
Vi var bundet af cheyenne-stammens gæstfrihed.
Jeg er en meget vigtig mand, vigtigere end dig.
Jeg har en kone og fire heste.
Jeg har en hest og fire koner.
Det er muligt, men... min kone er en god kone.
Se bare.
Der er du, din dovne prærieulv.
Hvad skal vi spise? Den her magre and?
Hvem er den dumme tigger, du har medbragt til at stjæle vores mad?
Rens den!
Det var Olga. Endelig havde jeg fundet hende.
En and.
Olga kunne ikke meget engelsk, men hun var fandens god til cheyenne.
Jeg kan ikke forstå det.
Normalt er hun blid som en due.
Mine ord var ikke ord, man siger til fremmede. Bliv og spis med os.
Kan du se, hvilken god kone hun er? Det er fordi, jeg er en god elsker.
- Gå ind, hun laver and til dig. - Ellers tak, jeg er ikke sulten.
Nu har du ydmyget ham igen.
Farvel, Unge Bjørn.
Du ser træt ud, Lille Store Mand.
Vil du ind i min tipi og hvile dig på mine bløde skind?
Bo hos mig, så kan jeg være din kone.
Tak for invitationen.
Jeg skal ordne mit hår, inden jeg skal synge i aften.
- Farvel, Lille Store Mand. - Farvel, Lille Hest.
Sådan fandt jeg endelig Olga.
Men jeg havde mistet hende for lang tid siden til Menneskeheden, -
- og jeg så ingen grund til at afsløre mig selv nu.
Bedstefar. Hvorfor har du flyttet din tipi så langt væk fra stammen?
Ponyerne forsøger at fortælle mig noget.
Jeg havde en drøm i nat. Ponyerne var døende. Jeg hørte deres skrig.
Jeg havde lært at respektere Gamle Læderhuds drømme, -
- men her var vi på sikker grund, givet til os i en traktat.
Hvorfor hader du mine søstre?
Jeg hader ikke dine søstre.
Det er bare...
Den Store Ånd siger...
Hvor skal du hen?
Din søn vil ikke vente længere. Han vil se sin far.
Solskin forsvandt på indiansk vis for at føde sin baby.
Da jeg så hende vandre af sted, -
- indså jeg, at Den Store Ånd ønskede, jeg gik ind i tipien.
Hvem vil til først?
- Hvem er det? - Mig.
Du er vel lige så god som alle andre.
Jeg tænkte, at hun var den mindste, og at det ville være let.
Men Gud hjælpe os, de små piger er dødbringende.
Men Den Store Ånd var med mig, og jeg overlevede.
Det eneste var, da jeg var ved at falde i søvn...
Nej, bliv her.
- Ikke endnu. - Måske kan jeg komme tilbage senere.
Tomme løfter, kan jeg love dig.
- Hvem er det? - Det er mig. Gravende Bjørn.
Hun hed ikke Gravende Bjørn for ingenting.
Bliv her. Majskvinde er for træt.
Jeg synes ikke, hun lyder træt.
Det er ikke hende. Det er Lille Elg.
Det er dem begge to. Lille Elg, læg dig til at sove.
Også dig. Gravende Bjørn...
Majskvinde, hvor er du?
Jeg var heldig at finde hende til sidst.
- Også de andre? - Ja.
Jeg vidste, du var et godt menneske.
Her er din nye søn.
Jeg var ret tæt på at blive ren indianer, -
- og jeg ville sikkert have tilbragt resten af mine dage -
- med Solskin og hendes søstre.
Men nogle gange vokser græsset ikke, -
- vinden blæser ikke, og himlen er ikke blå.
- Der er noget galt med ponyerne. - Ulve. Bedstefar er nede...
Her. Gå indenfor. Bliv i tipien.
Bedstefar, hvad er der galt med ponyerne?
Kan du ikke høre det, min søn?
Hvorfor mon jeg ikke så dem i min drøm?
Solskin!
- Du må komme ind, bedstefar. - Hvorfor? Det er en god dag at dø.
Vi må ned til flodbredden!
Jeg er blind. Jeg kan ikke kæmpe.
Hvis jeg skal dø i dag, skal det være her inden for cirklen.
Bedstefar, floden er del af jordens store vandcirkel.
Det er sandt, men soldaterne vil dræbe os, inden vi når til floden.
Soldaterne? Bedstefar, du så ingen soldater i din drøm, -
- og det betyder, de ikke kan se dig nu.
- Tror du det? - Ja! Hvad betød din drøm ellers?
- Jeg tror, du har ret. - Lad os gå ned til flodens cirkel!
Jeg har aldrig været usynlig før.
- For sent. Vi er blevet afskåret. - Det er lige meget. Vi er usynlige.
Bedstefar, vent!
Bedstefar!
Jeg ved, det lyder latterligt, men de prøvede ikke at standse os.
Det var nok så skørt, de ikke kunne gennemskue, hvad vi gjorde.
Eller også troede de, vi var fanger eller venligtsindede, -
- eftersom Gamle Læderhud grinede til dem som en vaskebjørn.
Måske var vi virkelig usynlige.
Jeg ved blot, at vi gik lige igennem dem ned til floden.
Omring lejren!
- Det var en nydelse. - Godt, du kunne lide det, bedstefar.
Kaptajn!
- Kaptajn, skyd indianernes ponyer. - Hvabehar?
Det er min beslutning. Jeg skyder ponyerne.
- Solskin... - Gør det!
Unge mand, Deres selvretfærdighed begynder at irritere mig.
- Jeg sagde ingenting. - De bekymrer Dem om nogle få ponyer.
Kvinderne er langt vigtigere end ponyerne.
De avler som rotter. Men dette er et juridisk anliggende, -
- og folkene har ordre til ikke at skyde kvinderne.
Medmindre de nægter at overgive sig.
- Er det ikke korrekt? - Jo, sir.
Solskin!
Løb!
Nej!
- Hvor skal De hen? - Besked til generalen.
Øjeblik.
- Hvad er det i Deres ansigt? - Mudder.
Nej, det er krigsmaling.
Og det er en indianerkniv.
- Hvilket kompagni tilhører De? - Mit kompagni?
Ja, og navnet på Deres øverstkommanderende.
- Hvad er problemet, kaptajn? - Jeg tror, vi har en overløber.
Han er malet som en indianer og kender ikke sin øverstkommanderende.
- Før ham bort og hæng ham. - General!
Kan De ikke huske mig? Jeg hedder Jack Crabb. Buntmageren!
- Buntmageren? - Jeg søgte om at blive spejder.
Men De kunne se, hvad jeg var god til blot ved at se på mig.
Ja. Det kan jeg godt huske.
- Hvordan blev De overløber? - Jeg er ikke overløber!
Jeg blev fanget af cheyenne-stammen og holdt som fange!
De stak kaktustorne i mig!
Men jeg grinede bare og bad dem om at fortsætte!
- Grinede De? - Så højt, jeg kunne.
Ellers ville jeg ikke have været her.
Det er svært at indrømme en fejl.
Kaptajn.
Deres dom var ganske forkert!
Er De ikke glad for, at jeg udspurgte denne mand nærmere?
Jo, sir.
Pas bedre på i fremtiden, kaptajn.
- Jeg vil godt have te nu, løjtnant. - Javel.
Hvad laver De heroppe, buntmager?
Ikke noget. Jeg bringer Dem bare en kop te.
Og så ville jeg takke Dem endnu en gang, fordi De skånede mit liv.
Hvorfor står De med siden til?
Vend Dem denne vej.
De kom herop for at dræbe mig, ikke?
Men De kunne ikke gennemføre det.
Jeg havde ret på en måde.
De er en overløber, men De er ikke en sand cheyenne.
Custer havde ret. Jeg var en mislykket indianer.
Skal jeg hænge Dem?
Det tror jeg ikke. Forsvind.
Vil De ikke hænge mig?
Deres usle liv er ikke en ændring af en af Custers beslutninger værd.
Det var det værste, han kunne have gjort imod mig.
Der var intet tilbage af mit selvværd.
Jeg kunne ikke vende tilbage til indianerne, -
- så jeg tog tilbage blandt de hvide og blev dranker.
Du ser ikke godt ud, hest. Du skulle have holdt dig til sodavand.
- Hvordan har du det, Bill? - Fint. Jeg har ændret mig, hest.
Det er godt.
Du, Bill, jeg har brug for en drink mere end livet selv.
Her er 2O dollars. Drik dig plørefuld.
Men gå først over til barberen og få dig et bad.
Og køb noget tøj. Og kom så ind i baren.
En ting ved jeg, hest. Ethvert fjols kan drikke sig ihjel.
Jeg vil bede dig om en tjeneste.
Det er et ømtåleligt anliggende vedrørende en enke.
Hun skal bruge en togbillet ud af byen.
- Giv den her til hende. - Ja, Bill.
Forstår du, min nye smukke hustru er ekstremt jaloux.
Og denne enke... hun er noget af en enke.
- Jeg tror, jeg er med, Bill. - Hun hedder Lulu Kane.
- Med det samme, Bill. - Udmærket.
Kom af vejen!
- Bill! - Han slog min far ihjel!
Han kommer ikke til at skyde flere. Efter syv år fik jeg ham endelig.
- Hvem var han? - En eller anden dreng.
Hest, kan du huske, hvad vi diskuterede?
- Enken? - Ja, Bill.
Sig ikke noget til min kone. Så får jeg store problemer.
Kom indenfor, fremmede. Uanset hvad du vil have, så har vi det.
Mrs. Pendrake?
Du må tro, jeg er en anden, fremmede. Jeg hedder Lulu.
De hedder ikke Lulu. De er Louise Pendrake.
- Hvem er du? - Jeg hedder Jack Crabb.
Mrs. Pendrake, kan De ikke huske mig?
Jack Crabb?
Kære Gud.
Jack...
Hvilken glædelig overraskelse.
Her er mere rummeligt. Hvor har du så været?
Lulu! Hvad fanden sidder du her på din røv for?
- Der er en herre, der venter. - Der er også en herinde.
Åh. Jeg så dig ikke, fremmede.
Er alt i orden? Hvis du mangler noget, så ring med klokken.
Vores motto er: Uanset hvad du vil have, så har vi det.
Nå, Jack... Nu ved du det.
Dette er et berygtet hus, og jeg er en falmet blomst.
Enken havde stadig samme stil.
En falmet blomst. Jeg får en klump i halsen, når jeg tænker på det.
Dette liv er ikke blot slemt og syndigt. Det er heller ikke sjovt.
Nej, det er det vel ikke, mrs. Pendrake.
Men, hvis jeg var gift og kunne komme her et par gange om ugen, -
- så kunne det være sjovt. Men hver aften, så er det bare kedeligt.
Det kan jeg godt forstå.
Jeg sparer ingen penge op.
Hvis jeg kunne spare lidt op, kunne jeg besøge min tante i Washington.
Jeg ville have tøj, en vogn... Måske kunne jeg gifte mig med en senator.
De ville blive en god senatorhustru, mrs. Pendrake.
Du har alle dage været en sød dreng.
Vidste du, at jeg ofte havde slemme tanker om dig?
Adskillige gange.
Jeg indlod mig næsten på fristelsen.
Og nu er vi her.
Hvad laver De, mrs. Pendrake?
Vidste du, at jeg engang listede ind på dit værelse -
- og kiggede på dig i lang tid, mens du sov?
Det var yderst fristende at vække dig.
Jeg ville ønske, jeg havde gjort det.
Det ville have været rigtig dejlig slemt.
Er der noget galt, Jack?
- Nej. - Så venter jeg på dig i...
Sovegemakket.
De skulle have vækket mig dengang for år tilbage, mrs. Pendrake.
Den er fra Wild Bill.
Hans sidste ønske var, at De skulle bo med Deres tante.
Hans sidste ønske var at redde mig?
Åh, Jack.
- Jeg må følge det ønske. - De kan godt, mrs. Pendrake.
Ja. Det kan jeg, og det vil jeg.
Jeg må af sted. Farvel, mrs. Pendrake.
Farvel, Jack. Og tak endnu engang.
Og, Jack...
Hvis du kommer til Washington, så kig forbi.
- Hvordan går det, Meriweather? - Strålende.
Jamen, se engang. Bisonhuder.
Der er masser af penge i græsset her på sletten, Jack.
Der er selveste Buffalo Bill.
Ja. Gang det med tusind. Der er ikke mange bisoner tilbage, lille Jack.
Du voksede op hos indianerne, så du burde kunne finde dem.
Vi kunne tjene en formue, Jack.
- Du er stadig den samme, Jack. - Det er du også.
Pas hellere på, Meriweather. Du kan ikke tåle at miste flere kropsdele.
Hver forretning indebærer risici. Farvel, min kære dreng.
Så dybt var jeg sunket. Jeg havde nået bunden.
Jeg var blevet eneboer.
Jeg tog ud i ødemarken, så langt væk som muligt.
Så en dag fandt jeg noget, som jægere tit ser.
Et dyr havde gnavet sin egen fod af for at slippe ud af fælden.
Der skete noget inde i mit hoved.
Jeg besluttede, livet ikke var værd at leve, -
- og at det eneste, der var at gøre, var at leve blandt stjernerne.
Farvel, Jack.
I det øjeblik var jeg ægte skør, og jeg var næsten sprunget, da...
Tidspunktet var kommet til at se djævlen i øjnene -
- og sende ham til helvede, hvor han hørte til.
Det eneste spørgsmål var, hvordan man fik ham derhen.
Løjtnant, tag denne mand...
...og giv ham noget tøj.
- Denne mand bliver uvurdérlig. - Uvurdérlig, sir?
Jeg hængte ham næsten som overløber. Nu beder han om arbejde som spejder.
Hans spil er gennemskueligt: At lede mig bort fra hans indianervenner.
Jeg er stadig ikke helt med.
Alt, hvad den mand fortæller mig, viser sig at være løgn.
Derfor er han et perfekt omvendt barometer.
- Er det ikke korrekt? - Selvfølgelig.
Jeg tror, at Custers had imod indianerne og hans ambitioner -
- havde rottet sig sammen mod ham.
Han tænkte, han skulle bruge endnu en dramatisk sejr over indianerne -
- for at blive opstillet til de Forenede Staters præsidentvalg.
Det er en historisk kendsgerning.
- Holdt! - Vi holder en kort pause. Kun vand.
Stig af! Vandpause!
Undskyld mig, løjtnant.
Det er sadlens cølibat. Jeg havde muskelkramper hele natten.
- Gift fra gonaderne. - Gift fra hvad, sir?
Gonaderne. Det er lægevidenskabelig terminologi.
Det er min pligt som Deres...
Giften stiger fra gonaderne til halsen og drypper nedad derfra.
Crow-indianerne vil vide, om De skal igennem Medicine Tail Coulee.
- Vil de virkelig? - Ja, det vil de.
De siger, de vil have tid til at synge deres dødssang.
Sig til crow-indianerne, at de er en folk kvinder!
Men, sir, hvis fjenden kommer ind bag os, -
- og de venter på os dernede, slipper vi aldrig ud.
Fjenden bag os? Jeg ser ingen fjende her. Ser De nogen?
- Nej, sir, ikke i øjeblikket. - Så...
Hold op med at forsøge at få ændret Custers beslutning.
Ville det ikke være bedre at sende en deling ned til Medicine Tail Coulee?
- Nej, det ville det ikke. - Må jeg spørge, sir, hvorfor ikke?
Fordi det ville fratage os overraskelsesmomentet.
Overraskelse? Men de ved jo, vi er her.
Ja, men de ved ikke, jeg vil angribe dem uden barmhjertighed.
- Det er ingen overraskelse. - Selvfølgelig er det det.
Intet er mere overraskende end et ubarmhjertigt angreb.
General... Jeg må gøre indsigelse mod denne impulsive beslutning.
En impulsiv beslutning af Custer?
Grant kaldte mig også impulsiv!
Drukkenbolten, der sad der i Det Hvide Hus og kaldte mig impulsiv!
Jeg beder Dem genoverveje beslutningen.
Tænk på de folk, hvis liv afhænger af Dem.
Hvad mener De, jeg skal gøre, buntmager?
- Den mand ved ingenting. - Hvad synes De, buntmager?
Skal jeg tage derned eller trække mig tilbage?
Jeg havde ham.
Denne gang var det ikke en kniv, jeg havde, men sandheden.
Hvad så? Hvad er Deres svar, buntmager?
General...
Tag derned.
- De råder mig til at tage derned? - Ja, sir.
- Og der er ingen indianere? - Det sagde jeg ikke.
Der er tusinder af indianere dernede, og når de er færdige med Dem, -
- vil der ikke være andet tilbage ud over en fedtplet.
Dette er ikke Washita-floden, -
- og det er ikke hjælpeløse kvinder og børn, der venter på Dem.
De er fra cheyenne- og sioux-stammerne.
Gå De derned, hvis De tør.
De prøver at være mere udspekuleret end mig, ikke, buntmager?
De vil have mig til at tro, at De ikke vil have, jeg går derned, -
- men sandheden er, at De ikke vil have, jeg går derned.
Er De så mere rolig, major?
Folk fra det 7. regiment!
Sejrens time er kommet!
Videre til Little Bighorn og ære!
De sover til middag! Til angreb!
De er på flugt!
Tag ingen fanger!
Op at stå, folkens! Custer er med jer! Hold ud!
- Hvorfor angriber de ikke? - Der er intet at angribe.
Fjolser! De skyder deres egne heste! Anhold dem!
- Hornblæser, blæs til angreb! - Vi skal bruge brystværn!
Det ved jeg, major. Fortæl mig ikke noget, jeg ved.
Dan brystværn!
Vis ingen medlidenhed!
Skyd løs!
- Vi løber tør for ammunition. - Ja.
Nu løber vi tør for ammunition. Jeg sagde jo, det ville ske.
Men han sad bare der i Det Hvide Hus og grinede ad mig.
Den forbandede tølper.
Vi bliver udslettet.
Kom så, kristne Amerika.
Lad jeres pile flyve, vilde! Jeg giver mig ikke!
Hr. Præsident! Hr. Præsident, ærede gæster...
...ærede senatorer, hvis vi tager indianeren, som vi finder ham...
Hvorfor holder du ikke din kæft?
Hr. Præsident, De er fuld.
Vi kan ikke have en mand som Dem i Det Hvide Hus.
Rejs Dem og se fjenden i øjnene!
- Forsvind, general. - Udmærket.
Dommen er dødsstraf.
Nu er vi to endelig kvit. Jeg betalte med det liv, jeg skylder dig, -
- og næste gang vi ses, kan jeg dræbe dig uden at blive et ondt menneske.
Han vil danse glædesdans.
Bedstefar.
Jeg er glad for at se dig.
Jeg er også glad for at se dig, min søn.
Mit hjerte stiger til vejrs som en falk.
Er du sulten? Jeg spiser ikke sammen med dig, for jeg skal snart dø.
- Dø, bedstefar? - Ja, min søn.
Jeg vil dø i mit eget land, hvor Mennesker begraves i himlen.
Hvorfor vil du dø, bedstefar?
Fordi det er den eneste måde, den hvide mand forstår, min søn, -
- for uanset hvad man siger om dem, må det siges, -
- at man ikke kan slippe af med dem.
Nej, det kan man vel ikke, bedstefar.
Der er uendelige forsyninger af hvide mænd, -
- mens Menneskeheden altid har været begrænset.
Vi vandt i dag.
Vi vil ikke vinde i morgen.
Slangekvinde, find min elg-begravelseskåbe frem.
Kom, min søn. Lad os gå.
Det gør mig trist om hjertet.
En verden uden Mennesker har intet holdepunkt.
- Gå hvorhen, bedstefar? - Op i bjergene, til toppen.
Kom og slås. Det er en god dag at dø.
Tak, fordi du har gjort mig til et Menneske.
Tak, fordi du hjalp mig til at blive en kriger.
Tak for mine sejre og for mit nederlag.
Tak for mit syn og blindheden, igennem hvilken jeg kunne se dybere.
Du skaber alting og sender dem på rette vej, bedstefar.
Nu har du besluttet, at Menneskeheden snart skal følge den vej...
...der ingen steder fører hen.
Jeg skal dø nu, medmindre døden vil kæmpe med mig herom.
Jeg beder dig for sidste gang:
Giv mig mine gamle evner, der får ting til at ske.
Pas godt på min søn her. Sørg for, at han ikke mister forstanden.
Bedstefar?
- Er jeg stadig i denne verden? - Ja, bedstefar.
Det frygtede jeg.
Tja, nogle gange lykkes magien, andre gange ikke.
Lad os gå tilbage til tipien og spise, min søn.
Min nye Slangekone er god til at lave hund.
Ja, bedstefar.
Hendes hud er også meget blød.
Det eneste problem med Slangekvinder er, at de kopulerer med heste, -
- hvilket i mine øjne er underligt.
Hun siger, hun ikke gør det. Derfor kalder jeg hende Kan Ikke Lide Heste.
Men hun lyver naturligvis.
Naturligvis, bedstefar.
Det var historien om en gammel indianerkriger.
Det er historien om Menneskeheden, -
- der blev lovet jord, hvor de kunne leve i fred.
Jord, der ville være deres, så længe græsset gror, -
- vinden blæser, og himlen er blå.
Det vidste jeg ikke, mr. Crabb.
Forsvind.
DANISH