DOM KALLAR MIG TRINITY- DJÄVULENS HÖGRA HAND
-Då hade han dött. -Snabba på med bönorna.
Om du kan betala ska du få en tallrik bönor.
Det räcker.
Han är inte hungrig.
Varsågod.
Lämna kvar den här.
-Lugna dig, så lever du längre. -Till i morgon.
Hör på honom...
Det kan vi ta reda på.
Det där är inte hunger, utan svält.
Det brukar hända när man är på flykt i öknen.
Då har man oftast något på sitt samvete.
Vad har du på ditt samvete?
Kolla noga. Han är smutsig.
Tur för dig. Du är bara ett svältande djur.
Lugn. Du måste hålla i tolv timmar till, annars får vi inget för dig.
Han klarar sig till i morgon.
-I morgon är det snaran som gäller. -Han får hänga där som en docka.
-Lite vatten... -Bli inte för upprörd, nu.
Nu känner du dig väl nästan som en människa, va?
Ta det lugnt.
-Följ med mig. -Vad sa du?
Upp med dig.
Det sägs att den som ska dö förtjänar ett kors med sitt namn på.
-Vad heter du? -De kallar mig Trinity.
Trinity? Det är ju...
...Djävulens högra hand.
Sätt fart.
-Vad blir jag skyldig? -Inget.
-Huset bjuder. -Tack. Bönorna var ändå inget vidare.
-Señor... -Du, Trinity...
De påstår att du har världens snabbaste revolver.
Påstår de det? Herregud...
Berätta vad som hände, nu.
Det kom en gringo och ville älska med min fru.
Jag knuffade bort honom med en liten kniv.
När jag såg honom i ögonen blev de vita, och så föll han till marken.
-Han måste ha slagit huvudet. -Han gjorde väl det.
Några vittnen? Tänk efter noga nu.
-Min fru och kniven. -Och jag.
Gringon ville älska med min fru och...
-Och du tog fram en liten kniv. -Just det, señor.
Låt mig vara i fred.
-Vi går när det passar oss. -Nu är det du som är illa ute.
Ser ni inte att jag är upptagen?
-Vi måste få honom att fatta. -Ja, nu blir det hårda tag.
Var duktiga pojkar och stick, nu.
-Sheriffen. -Försvinn.
Om din plåtstjärna ska få se solen igen bör du släppa vår vän.
Han kröp ner i en kvinnas säng och gick inte därifrån när hon bad honom.
Det kallas "våldtäktsförsök" och det ska han åtalas för.
Domaren är partisk! Subban var ju hans fru.
Hon hade stannat om inte gubben kommit in. Hon var nöjd innan dess.
Er vän tog fel säng.
Hur märkligt det än kan te sig för såna som er, ska lagen följas.
-Ni har en minut på er att dra. -Det här är sista varningen.
Släpp ut vår vän.
Jag tror att vi blir tvungna att välja en ny sheriff.
Hör du, stinkpelle!
-Menar du mig? -Ja, det gör jag. Din råtta.
-Han menar nog dig. -Ta av dig hölstret.
Nu är det din tur, sheriffen. Ta av det.
De dör innan de hinner dra.
-Vad var det jag sa? -Herregud. Vem är han?
Djävulens vänstra hand.
-Vem är det där? -Han har ett pris på sitt huvud.
Mexikanerna har ju alltid fel.
Det var självförsvar. Benåda honom och skicka hem honom.
Det fanns inga vittnen. Det var bara gringon... Han skulle...
-Sluta nu. -Han tänkte älska med min fru.
Här.
Ett otäckt sår. Som tur är har kulan proppat igen venen.
Hjälp till här.
-Smärtlindring. -Ja.
-Det är en stor kniv. -Nej då. Drick mer.
Här.
-En klunk till? -Ja.
-Hur är det med morsan? -Hon har alltid ont någonstans.
-Var är den fan? -Hon har en bordell i New Orleans.
Jag menade kulan.
Här är den.
Stoppa ner ditt finger.
Ni gringos är ena riktiga skitstövlar. Ni vill älska med våra fruar...
Gå och lägg dig.
Sov gott.
I morgon för du honom hem till frun igen.
Du skjuter bra än, såg jag.
Tack för hjälpen.
-De var bara tre. -Än så länge, ja.
De kommer att välla in i staden.
Du bör ge dig iväg innan de börjar tävla om vem som är starkast.
-Jag är inte ute efter trubbel. -Du har aldrig sysslat med nåt annat.
Det luktar som ett bränneri här.
-Vem är det där? -Min bror.
Han har vägarna förbi. Han åker i morgon igen.
Han luktade likadant när han kom. Det krävdes tre tvålar för att få honom ren.
Vill du skaka hand med mig får du ta ett bad först. Jag vill inte få stelkramp.
-Skitstövlar... -Herregud. Vem är det där?
-Hur hamnade du här? -En man förföljde mig.
Sheriffen?
Det är vidrigt...
Två dagar efter det att jag flytt från fängelset-
-märkte jag att någon förföljde mig.
Han skulle bara åt samma håll, men det visste inte jag. Jag sköt honom.
Han var stadens nye sheriff och skulle ersätta en som mördats.
Jag tog över efter honom i väntan på mina män.
Vi ska till Kalifornien. Jag har planerat några rån.
Du kommer säkert att lägga hinder i vägen för mig.
Det här är rena dypölen... Det var ett storbråk på saloonen när du var borta.
Majorens män misshandlade två farmare.
I fortsättningen äter de pudding, för tänderna ligger på saloongolvet.
-Var de beväpnade? -Farmarna är aldrig beväpnade.
Nu ska vi se till att du får ett bad, unge man.
-Jaha... -Tvätta dig. I morgon drar du härifrån.
-Vi ses sen. -Nej, vi ska inte alls ses sen!
-Är ni verkligen bröder? -Ja.
Samma mor.
Det var länge sen jag såg så här mycket lera.
-Sista tvålen. -Det är visst mycket skit i stan också?
Majorens män ger sig på farmarna.
De slår dem sönder och samman, men de ger sig inte.
De tål mycket.
-Varför gör de inte motstånd? -Det är mot deras principer.
De är ena underliga typer.
De enda de gör är att arbeta och be. De bara arbetar och ber hela tiden.
-Vad gör min bror åt saken, då? -Inte ett dyft.
Jag har aldrig sett en så otursförföljd sheriff.
När något händer är han alltid någon annanstans.
Han har alltid varit otursförföljd.
Om jag vetat att du tänkt sätta på dig de paltorna hade du inte fått mer tvål.
-God kväll, sheriffen. -Håll käften.
-Det vanliga meningsutbytet. -Är det majorens män?
Adjö, unge man. Nu ska jag gå och sova.
Om vi inte ses igen, vilket är troligt, så lycka till.
Hör på, majoren. Dina män börjar irritera mig lite.
Om de inte slutar bråka med farmarna tar jag ifrån dem vapnen.
-Gör det. -Ja. Varför inte, sheriffen?
Hårt arbetande cowboyer måste få roa sig lite när det är äntligen är lördag.
-Genom att misshandla farmare? -Så går det.
Om farmarna envisas med att provocera blir det bråk.
Det är mänskligt. Sånt kanske inte du vet nåt om.
Jag tycker att du ska sköta ditt och låta oss vara i fred.
Det här är sista varningen för dig och dina fega boskapstjuvar.
Vad sa du?
"Fega boskapstjuvar".
Du har ett märkligt sätt att arbeta på, sheriffen.
Och bara så att du vet: Jag gillar det inte.
Hör på, grabbar.
-Kom igen nu... -Vad i helvete är det med dig?
Sheriffen börjar irritera mig.
Han kan inte acceptera min position i staden. Men det lär han nog göra.
De jobbar frenetiskt, men det struntar majoren i.
Han vill ha hela dalen till sina hästar.
Varför bryr du dig om det? Du är inte sheriff här.
Om han får hållas kanske soldaterna hinner hit innan mina män gör det.
Dessutom är det principiellt viktigt för mig att han inte vinner.
På den här sidan om dalen har han en grupp finfina hästar.
Omärkta.
När han väl flyttat dem dit bort har jag inte en chans att sno dem.
-Hjälp till. -Majoren?
-Farmarna. -Det är lättare sagt än gjort.
Ingen i den här staden är beredd att sätta sig upp mot majorens män.
Och ensam klarar jag det inte.
Nej, du.
Jo, du.
-Nej. -En dollar om dagen.
-Nej. -Och ammunition.
Med kost och logi.
Jonathan kan laga mat och passa upp dig.
Ska vi säga det?
-Nej. -Stick då för helvete härifrån.
De tycks vilja bosätta sig. Det där är ingen enstaka övernattning.
Vi får se till att de kommer på andra tankar. Visa hur man bygger hus.
Den konstruktionen ser inte så stabil ut...
Nu ska det arbetas. Vi kan leka senare.
-Välkommen. -Är du säker?
-Vi ljuger inte. -Men ni tänjer lite på sanningen.
Om jag som genom ett under skulle försvinna...
-...skulle du inte sörja. -En sån sak ber vi inte om.
Vi vill bara känna oss stolta trots fattigdomen.
Det finns inget värre än hyckleri.
-Ni kom hit med mycket hopp. -Och mycket tro.
Och av en tillfällighet kom några månader senare era så kallade bröder.
Sen gaddar ni med trons hjälp ihop er, bygger ett jättelikt hus-
-och fyller fälten med boskap.
Er fattigdom är sannerligen stolt och lukrativ.
Det var vildboskap.
Men ni märkte den snabbt.
Medan mina hästar livnär sig på sten-
-blir era kor feta. Och skamlöst produktiva, som ni.
Vi vill bara ha en bit land att leva på.
Den biten täcker över 200 000 tunnland!
Vi vill bara ha en liten del av den.
Låt era hästar gå på bete här. Vi störs inte av dem.
Nej, men de störs av er.
Nu råder jag er att packa ihop era saker, ert folk, er tro och era kor...
-...och försvinna från min dal. -Vi har rest 320 mil!
-Vi har barn... -Jag hatar barn.
Jag har försökt vädja till era känslor-
-men nu måste jag påminna er om att vi kom till denna dal före er.
Jag tror att det var Herren som med en av sina liknelser sa:
"De sista skola bliva de första."
-Så varför ska jag hasta iväg? -Det där är cyniskt.
-Må Herren förlåta er. -Det skulle jag inte räkna med.
Låt detta bli en påminnelse.
Om ni inte lämnar dalen ska jag begrava er i den.
Välj själva.
Nu drar vi, grabbar.
Arbeta vidare, bröder.
Stanna.
-Vilka är det? -Mezcal och hans män.
-De stjäl hästar av oss ibland. -Det var intressant.
-Välkomna, bröder. -Tack, broder.
Lugna er! Kom ihåg att ni är gäster.
-Besvara broder Tobias hälsning! -Visst.
-Han är min bror. -Ge nu denne broder något att äta.
Nu ska vi äta!
Titta, vilken fin soppa de har lagat.
Är den god?
Den smakar skit!
Den smakar ingenting. Ni gör det avsiktligt.
-Nej. -Då slipper ni dela med er.
-Vi delar gärna... -Tyst!
Nästa gång vill jag ha en god soppa med vitlök. Och mycket vin.
Kom.
Vet du vad han hade sagt om han var jag?
"Herrens vägar äro många."
Det här är till sheriffen.
-Var är han, förresten? -Han har lämnat staden.
-Han sa ju att du skulle dra i dag. -Dagen är inte över än.
Ska vi slå vad om att det händer något när han är borta?
Jag pratar med dig! Ska vi slå vad?
Tobias sa att om det blev nåt över kunde vi köpa muslinen.
Jag sa ju åt dig att försvinna.
Men vi behöver de här varorna...
-Nej, vänta... -Joel! Joel.
-Det här får ni sona på domedagen. -Till dess kan ni hålla er borta.
Stick tillbaka till era kor. Försvinn!
-Vakna, Joel. -Lägg honom i karet. Då vaknar han.
Försiktigt.
Vi har en ny sheriff. Var och en bör sköta sitt.
-Varför det? -Fråga majoren.
Han förbjuder oss att handla i affären.
-Jaså? Det är inte rättvist. -Nej.
-Verkligen inte. Jag är strax tillbaka. -Jag vet inte vem han är.
Stanna där.
Ge honom det han vill ha.
-Du måtte skämta. -Nej.
Lägg varorna i vagnen. Snabbt.
Det här kommer inte majoren att gilla.
Vad sa du om majoren?
Hallå där.
Tänker du fortsätta som vicesheriff?
Du säger minsann inte mycket.
-Vicesheriffen! -Tänker du svara?
-Det är för många knektar. -Det är för många majorer.
Säg åt dina män att sluta bråka med farmarna.
Så gör man inte mot fredliga människor. Snart måste jag ta i på skarpen.
-Är du säker? -Ja.
En förstörd affär, tre sönderskjutna huvuden, en skadad och en kastrerad.
Allt på två timmar. Jag lämnade dig ensam i två timmar...
-Du bad mig hjälpa dig. -Inte på det sättet!
Om du bara sett flickornas ögon...
-De såg ut som två rädda fauner. -Två rädda fauner...
De var nog horor som letade kunder.
-Vart ska du? Du följer med mig. -Vart då?
Hem. Du hämtar dina grejer och drar.
Tack.-Detta var en lugn stad innan du kom.
-En äcklig stad, men lugn. -Säger du det till mig?
Vad ska vi göra med fångarna? Hänga dem eller släppa dem?
-Jag vägrar jobba mer för dem. -Släng ut dem, även mexikanen.
-Snälla Bambino... -Kalla mig inte "Bambino".
Kalla inte på mig alls.
-Med vilken rätt kastar du ut mig? -Lagens rätt.
-Är du den rätte att prata om lagen? -Vad menar du med det?
Du är ingen riktig sheriff. Du är hästtjuv, och en ganska usel sådan.
Håll tyst.
-Och? -Jag stannar.
Jag får bära den här och tjänar en dollar om dagen. Och fri kost.
-Det låter som utpressning. -Ja, det gör det.
Kör till, din lilla tjallare. Men om du startar ett bråk till ligger du illa till.
Vicesheriffen sover på kontoret.
-Hej, sheriffen. -Håll käften.
Sheriffen! Jaså, det är du...
-Ska du ställa till trubbel igen? -Jag är en fredlig man.
-Vad ska du göra? -Ta en drink innan jag lägger mig.
-Ska jag tro på det? -Jag bjuder på ett glas. Vad sägs?
-Bara ett? -Glöm det, då.
Vicesheriffen stannar visst över natten.
Vi borde knäppa honom. Han är son till en gammal...
Han är snabbare än en orm.
Jag gillar inte liknelsen, men din vän har rätt. Försök inte ens.
Kom, så sticker vi.
Aldrig får man en lugn kväll...
-Jag gillar inte det där. -Vad sa du om min mamma?
Muckar du?
Jag ställde en fråga. Vad sa du om min mamma?
Du hörde mig.
Upprepa det. Var inte rädd.
Rädd för dig?
Du är mer kaxig än smart.
Vakna, sheriffen!
Öppna i lagens namn!
Det är jag. Jonathan.
Du måste genast bege dig till saloonen.
-Vad är det som har hänt? -Din bror är där.
-Har de dödat honom? -Han stod upp när jag gick.
Han förvandlas till ett såll om du inte skyndar dig!
Vi är sju, vicesheriffen, och du har bara sex kulor.
Jag vet inte om jag gör mig förstådd.
Betala notan, nu. Man ska inte skaffa sig skulder.
-Gör jag mig förstådd? -Skynda dig, sheriffen.
Vad är det som pågår här?
-De har brutit mot lagen. -Nej...
Jo. De sa att jag var son till en gammal...
Det var illa.-Hur ska vi lösa det här?
Om ni lägger era brickor åt sidan kan vi lösa det män emellan.
Ska du inte ta av dig den? De är bara nio.
Jonathan. Ta hand om vapnen.
Stäng dörren.
Lås den!
Tänker du sköta det själv?
Jag är nyvaken. Ta för dig, du.
Det där var ingen bra idé.
Nej...
-Hade du några andra planer? -Jag ville bara ta en drink.
-De fick inte kalla mor en gammal... -Det är ju sant.
Så gammal är hon inte.
Har du inga ambitioner?
Sno boskap, råna en diligens, spela kort eller något.
Du var en riktig korthaj förr.
Jag har fullt upp med att göra ingenting.
-Vilka är det där? -Farmarna som majoren vill få bort.
-Varför är de obeväpnade? -Det är deras religion.
De tror inte på våld. Eller nåt i den stilen.
-Hur hanterar de majoren, då? -Med böner och brutna ben.
Välkomna, bröder!
-Vem har berättat att vi är bröder? -Inte jag.
-Det är Herren som skickat er. -Nej, vi hade bara vägarna förbi.
Kom till oss, bröder!
Stig av och vila lite.
Vi är tacksamma för att ni hjälpte våra systrar Sarah och Judith.
De var oskyldiga duvor omgivna av ondska.
-Herren skickade er att hjälpa dem. -Ungefär så gick det till.
Det är verkligen fridfullt här, som i paradiset.
Det stämmer. Det är därför vi inte vill att majoren ska besudla platsen.
-Vill ni dela en måltid med oss? -Visst.
Kom.
Era vapen, bröder.
Man bör inte sitta till bords med våldssymboler.
-Tack. -Förvara dem i närheten.
Låtom oss bedja.
O herre, vi är tacksamma för de gåvor-
-som du ger oss i din oändliga godhet.
Välsigna och skydda de av våra bröder som inte är med oss nu.
-Amen. -Amen.
Amen.
Alla barn och systrar går härifrån. Fort!
Förlåt dem. De är som vilsna barn och vet inte vad de gör.
Broder Tobias, min vän.
Vi hade vägarna förbi när jag föreslog att vi skulle hälsa på vår vän Tobias.
Vill ni göra oss sällskap?
Jag gillar inte att utnyttja din gästfrihet varje dag.
-Ni är alltid välkomna till vårt bord. -Då utnyttjar vi väl, då.
Varför påminde du mig inte om att ta av mig hölstret?
Du vet väl att broder Tobias inte vill se vapen vid bordet?
Men nu vet du.
Knivar, då?
Fram med vinet. Tyst, allihop. Nu vill jag utbringa en skål för broder Tobias.
-Jag sa vin, inte vatten. Var är vinet? -Jag är ledsen, men det är mot...
Var är vinet? Skithögar! -Ställ upp dem på rad.
Så ni dricker inte vin?
Ni dricker inte vin. Men älskar det gör ni, va?
Inte? Nolla!
-Vänta, broder. -Du är inte min broder längre.
Den här älskar visst, chefen. -Andra sidan.
Hur vågar du slå till en av mina bröder?
-Be om förlåtelse! -Förlåtelse, snälla...
Vart ska du?
Den här har jag aldrig sett förr.
Så här. Flytta dig lite.
Slå honom.
Jag?
-Vi drar väl nu? -Ja.
Jag försökte varna er. De här bröderna har en annan tro.
De lyder den lag som säger "öga för öga och tand för tand".
Kom tillbaka en annan gång.
Visst.
Jävla svin.
Det här glömmer inte Mezcal!
Det kan jag tänka mig.
-Jag var så rädd. -Har de givit sig av?
Nu har ni deras vapen och kan skydda er. En kula i pannan gör Mezcal foglig.
Herren ger och tar liv. Våra vapen är tro och kärlek.
Väl talat, broder.
"Bara kärlek kan övervinna ondska."
"Min kropp skall värma ditt blod."
"Mitt bröst ger nektar som släcker din törst."
"Mina läppar talar endast om kärleken till Herren."
-Så talade Hesekiel. -Han hade fanimej rätt.
-Era vapen. -Och din hatt.
-Om ni behöver mig... -Oss.
...så vet ni var vi finns.
Sätt fart.
Gud är med oss.
-God kväll, Jonathan. -Dra åt helvete.-Han skulle vidare...
Han stannar nog livet ut, vilket inte lär bli så länge.
Vidrig stad.
Vidriga människor. Man borde skjuta skallen av sig.
-Varsågoda. -Mexikanen är full som en alika.
Han kände sig krasslig, så jag gav honom whiskey.
-Det var ju snällt av dig. -Ja.
-Men jag har ju alltid fel. -Tyst med dig.
Titta på dem... -Visst, ät mitt kött, ni bara.
Det kan bli er sista måltid.
Varför det?
Jag såg två nya ansikten i staden. Riktigt fula, var de.
De lovade inte gott.
Vart ska du?
-Jag ska välkomna främlingarna. -Du skulle ju hålla dig lugn.
Dämpa din rastlöshet! Och stanna där du är.
Var hade mänskligheten befunnit sig utan hästen?
Den store Caesar, Alexander den store och Spaniens storheter...
Hade de varit stora utan hästen?
Hade vår nation blivit till utan hjälp av detta nobla djur?
Det bästa vi kan göra i gengäld-
-är att ge dem frodiga betesmarker, där de kan äta och föröka sig.
Det är därför som jag vill ha dalen, till vilket pris som helst.
Om ni övertygar farmarna om att ge sig av-
-ska jag betala så bra att ni kan gå i pension.
-Dalen är redan er, major. -Bra.
Men först vill jag att ni tar hand om sheriffen och vicesheriffen.
Deras nit är väldigt irriterande.
-Ni kan börja välja en ny sheriff nu. -Det ska jag göra.
Vill ni ha lite sherry?
-Det är vin, det finaste som finns. -Nej tack. Inte under arbetet.
Det kallar jag professionellt allvar.
Var försiktiga med vicesheriffen. Han är väldigt snabb.
Hörde du, Mortimer? Vicesheriffen lär vara snabb.
Vart ska du? Det är lugnt i dag. Se till att det förblir så.
Där är den snabbe vicesheriffen.
Kan jag hjälpa till med något, vicesheriffen?
-Var det nåt speciellt ni var ute efter? -Ja. Visa mig era underkläder.
-Hästarna, då? -Vi har inte tid.
Tio sekunder, sa han.
Du har väl inget med detta att göra?
Det här var en lugn stad innan den här galningen kom.
Han kan inte tillåtas skjuta vilt omkring sig så här.
Jag kräver att du och din vicesheriff avgår.
Om ni inte gör det tänker jag tala med min vän, guvernören.
Okej.
Det här kan vi inte acceptera.
Jag förbannar den dag du föddes. Du är värre än pesten för en spetälsk.
-Vad ska vi göra med mexikanen? -Kasta ut honom.
-Han kan inte stå. -Ge honom whiskey, så somnar han.
-Har det hänt något? -Man har satt ett pris på mitt huvud.
Sheriffen som jag snodde stjärnan av dog inte.
Han letar efter mig.
Nu vill han att jag ska hjälpa honom att hitta mig.
200 dollar!
Funderar du på att sälja din egen bror?
Jag skulle aldrig göra en sån sak för bara 200 dollar.
Vill du följa med mig?
Vart då?
Du utnyttjar det faktum att jag aldrig skulle skjuta dig.
Ta dig i kragen.
Ta med några flickor och hjälp mamma med företaget.
Stick nu. Sätt fart.
-Jag hoppas att vi ses snart igen. -Det gör inte jag.
Om jag hade velat stanna hade jag gjort det.
Skulle inte tro det.
Det var roligt att ses igen, broder. Vad för dig hit?
Jag är på väg hem och ville bara titta förbi och ta farväl.
Du har varit vår skyddsängel.
Du får gärna stanna här hos oss.
Tack, men jag måste verkligen vidare.
Så synd. Men ni bestämmer själv.
Jag vet att Sarah och Judith skulle vilja tacka dig personligen.
-De är nere vid floden. -Jaså?
-Jag säger åt nån att hämta dem. -Nej, jag ska ändå åt det hållet.
-Titta! Det är Trinity! -Hej!
Hejsan!
-Hoppa i. -Det är härligt i vattnet.
-Det är underbart. -Och varmt. Var inte rädd.
Var inte en mes.
Han kommer med häst och allt!
-Hästen var inte bjuden. -Han kan simma, det kan inte jag.
-Vattnet går bara hit. -Jaha, i så fall...
Vad gör han?
När vi såg dig första gången tänkte vi att det vore kul om du flyttade till oss.
Jag har också tänkt i de banorna.
Du kan leva med oss och få hängivna fruar som tar hand om dig.
-Fruar? -Ja.
Visste du inte att vår tro tillåter polygami?
Det blir djupare.
-Vi bör nog resa skorstenen nu. -Ja.
-Hej då. -Hej då.
Ska du iväg direkt?
Om erbjudandet kvarstår stannar vi gärna nån dag.
Allt som är vårt är ditt.
Finns det inget sätt att stoppa majoren?
Han är envis. Han lär gå till attack vilken dag som helst.
-Vårt öde är i Guds händer. -Han bär tyvärr inte heller vapen.
Gud har nog inget emot att ni försvarar er.
-Vi dödar inte medmänniskor. -De är inte människor, de är ormar.
Ni kan inte vända andra kinden till i all evighet.
Om Gud ger er några vapen kan ni bli av med hela gänget.
Några i taget, förstås.
Jag föreslår att...
Mamma! Några män är på väg hit.
Vad kan de vara för ena?
Det ser ut att vara två män som är trötta efter en lång resa.
Eller två bovar som flyr genom öknen.
-Även Herren korsade öknen. -Men han hade inte militären efter sig.
Kolla vad de vill. Jag finns här, om de börjar bråka.
-Får jag...? -"Ge de törstiga att dricka." Bibeln.
Visst ska man väl ge de hungriga att äta också?
Fel.
Du är Weasel, va?
Ja.
Och du är Timid.
Och ni letar efter Bambino.
-Du råkar väl inte veta var han finns? -Han väntar på er.
-Vad har ni nu hittat på för sattyg? -Chefen!
Jag har väntat i veckor. Jag började tro att de hade hängt er.
Det var någon som följde efter oss när vi gav oss av.
Vi lyckades överrumpla honom och sköt honom.
Det var sheriffen.
Han råkade bara vara på väg åt samma håll.
-Dödade ni honom? -Nästan.
Timid sköt honom i det friska benet. Sen bröt vi sönder kryckorna.
-Varför bär du en stjärna? -Jag gömmer mig bakom lagen.
Vi har ett guldjobb som bara väntar på oss.
Boskap?
-Hästar. -Hörde du?
De finaste omärkta hingstar som någonsin setts.
-Hur visste ni att jag var här? -Jag sa det.
-Nej... -Lyssna nu, Bambino.
Jag vill inte lyssna.
Jag ville bara berätta...
-Vänta lite, nu! -Du hörde vad chefen sa.
Jag har en viktig sak att berätta.
Jag såg majoren ge sig iväg mot den mexikanska gränsen.
Han slår sig ihop med Mezcal. Då kommer inte farmarna att ha en chans.
Om du hjälper mig mot majoren ska jag...
-...gifta mig. -Med vem då?
Med Sarah eller Judith. Jag ska leva med farmarna.
För all framtid.
-För all framtid? -Ja, för all framtid.
Jag vill glömma det förflutna.
Svär vid vår mor.
Hon blir en ärbar kvinna om jag ljuger.
Då säger vi det.
Jag ska hjälpa dig.
Sedan går vi skilda vägar, annars ska jag se till att du glömmer det förflutna.
Tack. Du lär inte ångra dig.
Angående majoren tänkte jag att...
-Du ska låta mig sköta tänkandet! -Det var det jag tänkte.
Min söta flicka.
Idiot.
-Titta. -Vår fine major.
Han har mycket pengar.
Välkommen.
Sätt dig här i skuggan.
Bort med dig!-Du med!
Hur mår min värste fiende?
-Din bäste vän, numera. -Era män besköt oss så sent som i går.
Om du stjäl mina hästar måste jag låta skjuta dig-
-men om du jobbar för mig ska du få dem.
Du får 20 stycken om du jagar bort mormonerna.
För 20 hingstar kan jag erövra Texas.
Är det nåt särskilt sätt som du vill att jag ska döda dem på?
Det är din sak.
Det är bara en sak som jag inte gillar.
Jag föredrar att stjäla hästarna. Jag gör jobbet om jag får stjäla hästarna.
Att jobba för pengar är förnedrande. Det är mer känsla i stöld.
Kör till.
Jeff. Säg till männen att de ska låta Mezcal stjäla 20 hästar.
Men inget skjutande den här gången.
Nu ska vi skåla för de 20 hingstarna.
När ska vi gå till attack?
Om några dagar kan du skicka ner några män för att ta en titt.
Jag skickar Emiliano. Han kan krypa under din hatt utan att du märker det.
De är nog ungefär 20 stycken, och alla är beväpnade.
Om inte ni bär vapen lär ni förvandlas till gödsel.
Vår tro förbjuder våld.
Du tror väl inte att vi fyra klarar det själva?
-Vi får be Herren om dispens. -Och ni måste ha den snabbt.
Vi måste fatta det här beslutet nu, annars är det ute med oss.
Låt gå, då. Men bara i självförsvar.
Vi dödar inte.
Alltid något.
Nu sätter vi i gång.
Samlas här, allihop. Så där ja.
Om nån slår en höger blockerar ni med vänstern och svarar med högern.
Du.
Jag upprepar: Blockera med vänstern och svara med högern.
Då provar vi.
Du skulle blockera med vänstern.
Ser ni vad som hände? Allt handlar om tajming.
-Vad händer om han har en käpp? -Jag vet inte.
Du duckar, tar tag i honom och drar ner honom.
-Har du förstått? -Ja, broder.
Nej. Så här ska det gå till.
Titta på mig, nu.
Är du redo?
Kom ihåg att det viktigaste är att vara snabb. Har du förstått?
När man...
Om man inte gillar att använda armarna-
-kan man använda fötterna.
Redo?
Nu är det din tur.
Lås fast honom och lyft honom upp och ner. Så här.
-Det kanske går för fort. -Det är bråttom.
Lugn, han blir bra.
-Jag tänkte att... -Inga råd, tack.
Jag vill bara ha din åsikt.
Nå?
Spionerar nån på oss under den där hatten?
-Det verkar troligt. -Det var det jag tänkte.
-Weasel! Kom. -Försök nu själva.
Jag tror att det är en spion där uppe. Ta ner honom.
Vid liv.
-Är det nåt som är fel? -Inget viktigt.
Det är någon där uppe på berget. Weasel ska bjuda ner honom.
-Må Gud skydda vår vän. -Snarare spionen.
Om du är smart pratar du.
-Vem har skickat dig? -Emiliano förråder inte.
Emiliano berättar allt. Jag jobbar för Mezcal.
Mezcal får 20 hästar om vi lyckas jaga bort farmarna härifrån.
Du genomför inte din plan utan mig.
Jag kan läsa dig som en öppen bok.
Jaså? Då får vi se om du läser rätt.
Du vill ta mexikanens plats och ta hästarna, och sedan...
Har jag fel?
Det gläder mig att du använder huvudet.
Kan du göra oss en tjänst i utbyte mot att du klarar livhanken?
-Självklart. -Så ska det låta.
-Stopp där! -Skjut inte.
-Jag är här för att sno Mezcals hästar. -Okej. Låt det gå fort, bara.
-God kväll. -Ta era 20 hästar och stick.
Visst.
Ta de två vita...två, tre, fyra, fem...
-Hur gick det med farmarna? -Bra...sex, sju, åtta, nio, tio...
-Var det någon som dog? -Alla är döda.
Barn, kvinnor... Alla är döda.
...fjorton, femton, sexton, sjutton...
-Ja, katter och hundar. Allihop. -Vilken massaker.
Det var en fin massaker. ...tjugo, tjugoett, tjugotvå...
-...tjugotre, tjugofyra... -Du skulle bara ta tjugo.
Tyst, jag tappar räkningen...trettio, trettioett, trettiotvå, trettiotre...
-Var är sheriffen? Vem är du? -Vem är du?
Jag är Jonathan Swift. Jag basar här när sheriffen är ute.
-När kommer han tillbaka? -Det beror på.
-Om han får tag i dem är han här... -Vilka då?
-Hästtjuvar. -Är det de här?
-Sheriffen! -Det finns en viss likhet...
-Det är hästtjuvarna. -Vet du vart de är på väg?
De sa att de var på väg till gränsen. Till gränsen var det.
Sätt upp de där utanför stationen. När jag får tag i dem ska de få betala.
De begav sig till gränsen. Vi ordnar det här. Lugn, bara.
Whiskeyn.
-Alla barnen är i diligensen. -Håll koll på ungarna, Weasel.
Timid! Ta dina män och gå runt huset.
-Vet du var Tobias är? -Jag tror att han är nere vid floden.
Och hästarna? Var ställde du hästarna?
Jaså, hästarna. De är under tak.
Broder Utkik! Ser du något?
Nej, broder sheriff. Ingenting.
Ja, menar jag. De kommer! De kommer!
Gör er redo!
Det är Jonathan!
-Majoren söker er. -Vad vill han?
Rättvisa.
Några av hans hästar är stulna och han vill att tjuvarna ska bestraffas.
Jag kan inte hjälpa honom nu.
-Ska du behålla alla hästarna själv? -Vilka hästar?
-Majorens. -Kom du hit bara för att säga det?
-Och lite annat. -Vadå?
Det kom en man med mustasch och kryckor till staden i dag.
En sheriff som blivit krympling. Han sökte dem som gjort honom sådan.
Jag skickade honom till gränsen.
Majoren kommer vilken sekund som helst.
-Tack. -Det var så lite.
-Jag vill ha min andel. -Visst. Varför tog du med honom?
Eftersom han är alkoholiserad envisas han med att säga sanningen.
Lägg mexikanen i diligensen och håll honom onykter.
-Var i helvete är Tobias? -Där uppe.
-Jag trodde att du hade sjappat. -Nej, vi arbetade hårt, broder.
Ska vi börja gräva gravar nu när vi har tid över?
Ni ska väl inte förvandla detta till en kyrkogård?
-Hur ska vi annars besegra dem? -Med tron.
Tron är ett ogenomträngligt fort.
Majoren må vara cynisk, men han skulle aldrig skjuta kvinnor och barn.
Han kan ha rätt.
Skulle du skjuta kvinnor och barn?
-Inte barnen, i alla fall. -Då gör inte heller majoren det.
Vad tänker du nu på?
Det är du som tänker, och du har fått ännu en bra idé.
Kör till. Men om inte tron funkar lär det flyta blod här.
De kommer! De kommer!
Han spelar sitt sista kort.
Gå in. Långsamt.
Tänker du inte hälsa mig välkommen, gubbe?
Jag ska i alla fall ta er stolta fattigdom ifrån er.
-Vi slösar bort tid. -Tyst!
Vi har arbete att utföra.
Mina herrar:
I dag lär ni få anstränga er lite extra, men det är ett hederligt arbete.
För en gångs skull.
Riv allt som de har byggt. Börja med det huset.
Men väsnas inte för mycket. Jag hatar oväsen.
Dra omkull vagnar och tält och skräm bort boskapen.
Sedan ger vi oss av och då tar Mezcal hand om resten.
Har du förlorat talförmågan?
Ni har förlorat striden. Ända sen ni kom ner för berget där.
Hur fåniga de än är bör andras åsikter respekteras.
Jag kommer inte att bryta mot god sed.-Jeff.
Riv huset, Jeff.
Sätt i gång, grabbar.
Jeff... Jeff. Jeff!
-Ja, majoren? -Kom tillbaka.
-Jag har ändrat lite i planen. -Ska vi börja med vagnarna?
-Nej, det tror jag inte. -Ska vi börja med korna?
-Vad har de djuren gjort dig? -Jag förstår inte. Vad ska jag göra?
Respektera dessa människors tro. Vi är deras gäster.
-Lägg ner era vapen. -Va?
Gör som jag säger!
Visst. Det kommer att göra broder Tobias glad. Han hatar vapen.
Jag vet inte vad ni har för skäl, men jag hoppas att de är goda.
De är väldigt goda.
Planen fungerade.
Jaha, sheriffen. Det här var verkligen genant.
-Ser du nu vad tron kan uträtta? -I en gevärspipa är den effektiv.
-Det var visst allt. -För tillfället. Än är det inte slut.
-Säger du det? -Jo, det är slut.
Det måste sluta här.
"...Davids son och Jerusalems konung..."-Ta av er hatten.
"Det finns en tid att födas och en tid att dö, att älska och att hata."
"Det finns en tid att..." Det finns en tid att kämpa och att vinna!
Vinn, bröder!
Kämpa på!
En, två, tre...
...och fyra.
Förlåt, broder.
Nej, broder. Låt honom vara.
...två, tre och fyra.
-Ut!-Du med! Ut! -Vänta på mig!
Ditt svin!
Din skithög.
Redo?
Två.
Nej!
Slå hårt, broder!
Ett, två, tre, fyra! Nu ska du få, ditt svin.
Låt mig hjälpa dig.
Tack, broder.
Sadla hästarna.
Dalen är er, men ge mig hästarna.
-Vilka hästar? -Dem ni stal.
-Vakta er tunga. -Ni är hästtjuvar.
Majoren ljuger aldrig.
Har ni varit i Nebraska?
Det lär finnas fina betesmarker där.
Det där med Nebraska låter inte så dumt.
Majoren! Nebraska ligger däråt.
-Tack... -Glöm det.
Jag skulle tacka Herren.
Satans hand har lämnat vårt land. Ta emot vår tacksamhet.
Chefen! Vad ska det här betyda?
Titta.
-Vad är det? -Det är vårt märke, broder.
Det är budordens stentavlor.
Du vet förstås ingenting om detta?
Jag tänkte att de borde få ersättning för skadorna, så...
Så...?
Jag är inte arg på dig, jag är arg på mamma.
Hon borde ha strypt dig eller åtminstone dränkt dig när du föddes.
-Din värdelösa skit... -Var inte arg, sheriffen.
Det var ödets hand...
Dra åt helvete med ditt öde, dina systrar, dina bröder-
-och dina kor och alltihop.
Min vanliga tur...
Låtom oss bedja.
O Herre, vi höjer vår kärleksbägare till dig.
Ta emot detta vilsna får-
-som bytt ut sitt onda vapen mot din förlåtelse.
Kväv de frön till syndiga gärningar som skadat hans själ.
Låt honom komma in i ditt ljus igen. Han ska arbeta intill utmattning.
Han ska vattna dessa fält, så och skörda frukten av sitt arbete.
Han ska hugga ved, bygga hus och hålla boskap.
När dagens arbete är utfört återvänder han hem trött och lycklig.
Han kommer att tacka dig, min Herre-
-för att du leder honom genom jordelivet.
Vi tackar dig för din välsignelse och hoppas vara förtjänta av din kärlek.
-Amen. -Amen.
Var är vår nye broder?
Varför får jag inte följa med dig?
Stick, annars skjuter jag.
-Jag är din bror. -Jag har börjat tvivla på det.
Jag ger mig av västerut, mot Kalifornien, och du beger dig österut.
-Har du sett tre kräk här i närheten? -Med otäcka ansikten?
-Är det de här männen? -Ja.
De rånade mig och ville till och med ta mina stövlar.
-At vilket håll stack de? -Däråt.
Till Kalifornien.