Ja. Ok, Ernie, det er greit. Vi sees om noen minutter.
Ha det.
Marion, Joanie, vi skal ha et familiemøte.
Bra. Jeg liker at vi gjør ting sammen.
Richie, kom ned, oppstilling.
Jeg hater familiemøter. Ender alltid med at jeg mister litt av ukelønnen.
- Chuck er ikke her. - Vel, tal for ham, Marion.
Han er ikke til mye hjelp uansett.
Spretter alltid basketballen sin mens jeg snakker.
- Kan du legge vekk den der, er du snill. - Hva står på?
Vi har familiemøte.
Håper det er din ukelønn og ikke min.
- Hvem sin ukelønn er det, Howard? - Det er ingens ukelønn.
Nå, kan dere være så snille og bare sette dere ned?
Kan vi gjøre dette fort, pappa?
Du skjønner, Arnold kom nettopp tilbake fra Los Angeles.
Han skal få servitrisene sine til å begynne å gå på rulleskøyter.
Kan ikke vente med å se Marsha på rulleskøyter.
Vel, du må vente til i morgen med å se Marsha.
Men pappa, det er mulig hun gjør sine morsomste fall i kveld.
Nå som vi alle har satt oss-
-vil møtet snart komme i gang.
- Jeg er uskyldig, sier jeg. - Dette er ikke en rettsak, Joanie.
Hør nå.
Grunnen til at jeg samlet dere er at,-
-vel, når som helst nå kommer en selger inn døren her.
- Hvilken type selger? - Skal vi kjøpe nytt hus?
Hva er galt med dette huset?
Vel, vi har ikke nok skapplass, Howard.
Livet kunne vært så behagelig om vi bare hadde hatt nok skapplass.
Vi skal ikke kjøpe nytt hus, Marion.
En ny bil? Det hadde vært kult.
Nei, det er ikke en ny bil, ny skapplass, eller kult.
Hva er det, da?
Vel, det er noe jeg har tenkt på i lang tid.
Helt siden jeg så Edward R. Murrows program om den kalde krigen.
Og det hørtes ikke bra ut. Og så en dag,-
-kom denne selgeren inn i butikken min med denne brosjyren og...
Vel, i kveld kommer han hit.
- Hva er det han selger? - Han selger...
...bomberom. - Bomberom?
Vel, la oss ikke snakke om det foran barna. Det vil bare skremme dem.
Hør nå, Marion, russerne har bomben nå,-
-og de kan bestemme seg for å slippe den på oss.
Den kalde krigen er et av livets faktum.
Og alle, inkludert våre barn, må leve med det.
Hør nå, jeg prøver ikke å skremme noen.
Jeg prøver simpelthen å beskytte familien min.
Har vi råd til et bomberom?
Vel, vi har jo pengene til den ferien i Carlsbad Caverns.
- Fysj. - Dobbeltfysj, kjære.
Hvem vil blåse hele feriefondet vårt på et hull i bakken?
Vel, hva er Carlsbad Caverns om ikke hull i bakken?
Der har vi ham. Hva skal jeg si til ham?
- Jeg stemmer nei. - Jeg er imot også.
Si nei takk, kjære. Men prøv å ikke såre følelsene hans.
Selv bomberomselgere har følelser.
- Hei, Ernie. - Mr. Cunningham.
- Godt å se deg igjen. - Godt å se deg.
- Du har et flott hus her. - Takk skal du ha.
Marion, Richard, Joanie, dette er Mr. Marinetti.
Hele familien. Bra, bra.
Sønn, stor gutt. Skjønn datter og selvsagt, mor.
Hyggelig å møte dere.
Nå, først av alt, vil jeg at dere skal kalle meg Ernie.
Jeg er en veldig uformell person. Okay?
Bra. Og kan jeg kalle deg Herbert?
Vel, jeg liker ikke Herbert. Mitt navn er Howard.
Beklager. Jeg er veldig dårlig med navn.
Jeg trodde selgere skulle være flinke med navn.
For en søt unge.
Du er jo ikke en unge i det hele tatt. Du er jo nesten en tenåring.
Ja.
- Skal ikke du si det til ham, pappa? - Jeg skal si det til ham, Richard...
...men det skader ikke å høre hva han har å si.
Hvorfor setter ikke vi oss alle der vi vanligvis sitter?
- Howard, hvor sitter du vanligvis? - Jeg sitter der.
Selvsagt, papsen sitter rett her borte.
Og, selvfølgelig vil du være helt i nærheten av papsen, ikke sant?
Ned der, storegutt. Storegutt.
Mor, sitt ved siden av Miss Nesten Lille Tenåring, ok?
Jeg skal dele ut disse brosjyrene til dere.
Her. La oss finne en grønn en til deg.
Matcher den nydelige lille T-skjorten du har der.
Howard, en blå til deg og en blå til. Som far så sønn. Ok.
La oss begynne med luksusmodellen.
Det er en meters sementvegg rundt hele,-
-med fullstendig innvendig beskyttelse laget av rent bly.
- For å si sannheten... - For dyrt?
Ok, hvorfor prøver vi ikke standardmodellen.
Det er de samme dimensjonene,-
-samme sikkerhetstilbehøret inne og ute, bortsett fra blyet.
Ernie, rett før du kom inn hadde vi en avstemming-
-og bestemte oss for ikke å kjøpe bomberommet.
Ok. Det er helt opp til dere.
Hør, jeg håper vi ikke har kastet bort tiden din.
Howard, det er aldri bortkastet tid å møte en trivelig familie.
Skal du ikke prøve hardere å selge til oss?
Richie, jeg prøver å selge dere noe til deres eget beste.
Jeg mener, jeg pleide å være hagemøbelselger.
Og jeg innrømmer at jeg var... Jeg var litt av en luring.
Men dette er noe jeg helt ærlig har troen på.
Jeg mener, man dytter ikke sikkerhet på folk.
Tror du virkelig vi kan få bruk for det, Ernie?
- Margaret, om jeg... - Nei, jeg heter...
Nei, nei, nei. Ikke si det til meg.
Martha. Nei, nei. Margaret... Nei.
- Minnie. - La meg hjelpe deg.
- Nei, jeg har det. Marsha. Mitzie? - Nei.
- Det er best du hjelper meg. - Marion.
- Nei, det er ikke riktig. - Jo, det er det.
Selvsagt er det riktig. Selvsagt. Jeg bare tuller.
Nei. Jeg tror virkelig på det Edward R...
- Murrow. - Murrow. Murrow sa.
Har du bomberom selv?
Selvsagt har jeg det, Howard.
Du vet, Howie, jeg liker å tenke på mitt lille bomberom-
-som en slags personlig liten hemmelig beskjed til Nikita Krutsjov-
-om at gode, gamle USA ikke lar seg bølle med.
- Vel, det er jeg med på. - Akkurat.
Vel, bare tenk på det et lite øyeblikk.
Jeg mener, det er meget mulig at det i tilfelle et kjernefysisk angrep-
-vil være veldig få overlevende igjen rundt her-
-til å befolke denne nydelige byen.
Joanie, jeg tror du burde forlate rommet.
Det begynner jo nettopp å bli interessant.
Jeg kunne tenke meg å prøve å øke befolkningstallene.
Richard.
Pappa, jeg vil bare gjøre min del som en god amerikaner.
Vær forsiktig.
Se opp, alle sammen.
Marsh, tror du du er klar til å stille opp i rullekøytekonkurranse?
Hvorfor måtte Arnold dra til Los Angeles?
Hvis han hadde dratt til Atlantic City, ville jeg blitt dyttet rundt i vogn.
Jeg er ikke en atletisk dame, vet du.
- Det er helt sikkert. - Jeg går ikke lengre enn hit, karer.
Hvis dere vil ha pommes frittes'en så må dere komme hit.
Send tipset mitt i posten.
Jenter, vi må ha et møte.
- Det er bedre enn Sid Caesar. - Det er sikkert og visst.
Hei, Rich.
Skal dere bygge et bomberom i gården?
Ja. Vel, det er ikke helt avgjort, men det er ganske sikkert.
Min far har tegningene og alt.
Jøss, det blir bra for deg. Flott sted å ta med damene.
Vent. jeg tror ikke det er hva min far har i tankene.
Nei, men det faren din ikke vet har han ikke vondt av.
- Hør, Rich, jeg er din beste venn? - Såklart
Da har du vel satt av en plass til meg i bomberommet?
- Du ville vel ikke glemt vennen din. - Jeg vet ikke...
Hva mener du? Hvordan ville livet vært-
-dersom du overlevde uten din beste venn? Ensomhet. Skyldfølelse.
- Desperasjon. - Greit, ok.
Men ikke si det til alle, greit?
Ikke si til alle at jeg har et bomberom.
Greit, Rich. Jeg forstår. Må holde pakket vekk.
Hei, Fonz.
- Hei, Fonz. - Hei, Fonzie.
Hva foregår her?
Jeg ble nesten overkjørt av en servitrise på villmannsferd.
Hei, Rich, synes du vi skulle fortelle det til Fonz?
- Potsie! - Fortelle meg hva?
Ingenting, ingenting.
Hei, det høres ut som om dere prøver å holde noe hemmelig fra Fonz.
Det får meg til å føle at dui ikke er en sann venn, Rich.
Vel...
Vi lager et bomberom i bakgården.
Er det alt? Jeg trodde det var noe viktig.
Er du aldri bekymret for at de skal slippe den store bomben?
Hei, som jeg alltid sier; lev farlig,-
-dø ung, bli et vakkert lik.
Hei, det er kult.
Nick Romano sa det på Knock on Any Door.
Jeg synes jeg sa det bedre.
- Hei, la meg hjelpe deg, Marsh. - Nei. Ikke rør meg.
Nei, Richie!
Se, der er Jennifer. Hun er på stevnemøte med Moose.
La oss finne ut om det de sier om ham er sant.
Hei, Rich, la meg snakke litt med deg. Kom hit.
- Skjer det noe nytt? - Ingenting. Absolutt ingenting.
- Ingenting nytt. -lkke få panikk. Jeg tror deg.
Richard, i denne hånden holder jeg to billetter til rock 'n' roll-showet.
Det er Bill Haley, her kommer vi.
Supert. Jeg trodde ikke du ville greie å få tak i billettene.
Og jeg fikk ikke en gang noen med meg.
Hvorfor spør du ikke Carole Akron der borte?
- Å nei. Nei. - Hva er i veien?
Hun er heit. Hun har hull i ørene.
Jeg har invitert henne ut noen ganger og hun sier alltid nei.
Hva så? Suzy sa nei til meg i to måneder.
Men nå er vi sammen.
Jeg måtte be på mine knær.
Hvorfor ville du be på dine knær?
Hvis du noen gang var blitt kysset av Suzy, ville du ikke trengt å spørre.
Om hun bare brukte en leppe så ville det vært verd det.
Vel, jeg tror ikke hun er typen for det.
Hver sin smak. Hei.
Potsie prøver seg på min Suzy.
Hei, hei, Suzy.
Richie, kan jeg få snakke med deg litt?
- Klart, Carole. - Alene?
Skal vi gå inn i fotoboksen?
Nei, det er fint her.
Det var det jeg trodde.
Potsie sa at dere har et bomberom.
Nei, nei, det er bare et rykte. Faren min snakket om det en gang.
Men vi har ikke et bomberom.
Det er bare Potsies sans for humor. Ikke noe bomberom.
Men jeg lurte på om du er ledig på fredag.
Ikke egentlig. Jeg har tre stevnemøter.
Tre stevnemøter er ikke "ikke egentlig"?
Jeg klarer ikke å bestemme meg for hvem jeg skal gå ut med.
Vel, jeg har et par billetter til rock 'n' roll-showet.
- Rock 'n' roll-showet? - Ja.
Jepp, jeg tror det blir Cooty.
Vel, hyggelig å snakke med deg, Richie.
Jeg har et bomberom.
- Du sa dere ikke hadde det. - Vel...
Kom hit.
Det skal være hemmelig.
Jeg vil ikke at alle skal vite om det.
Bare spesielle folk, som deg.
Jøss. Jeg har aldri gått ut med noen som har et bomberom.
Ja, vel.
Det nærmeste jeg har vært var da jeg satt fast i heisen med Ziggy Wilson.
Vel, før konserten-
-kan jeg ta deg med til bakgården vår-
-og vise deg hvor vi skal bygge det.
Ja. Jeg blir med deg.
Da sees vi på fredag.
Ok.
Hei, Rich.
Vet du hva du kan gjøre for meg?
Du kan holde av en plass i det bomberommet for meg.
Potsie, jeg burde gi deg et knokesmørbrød.
Hvorfor? Fonzie fortalte det til ham.
Hvorfor gir du ikke ham et knokesmørbrød?
Jeg antar vi har plass til en til.
- Flott. - Rich, se opp.
Jeg sa ingen pickles.
La oss puste litt.
Ok, men bare en kort pause.
Beklager. Mansjettknappen sitter fast i håret ditt.
Jeg beklager.
Det var litt av et rock 'n' roll-show, hva?
Ja, jeg antar det.
Fortell mer om bomberommet.
Vel...
Har du noen gang tenkt å at vår generasjon-
-er den første som vokser opp med bomben?
Nei, det har jeg aldri tenkt på.
Vel, det har gjort vår generasjon annerledes.
Mer alvorlig.
Ikke at jeg ikke liker moro.
Men, du vet,-
-mer ansvarlig overfor kommende generasjoner.
Kommende generasjoner?
Vel, ja.
Bare tenk på om du og jeg var i det bomberommet.
Og det hendte. Skremmer jeg deg?
Nei.
Vel, etterpå-
-ville du og jeg måtte ta ansvar for gjenoppbyggingen.
For å øke befolkningstallene.
Richie.
Hvis jeg var sammen med noen og det var...,-
-vel, alvorlig...
Ja?
Kunne jeg ta med en kjæreste til bomberommet?
Cooty har farge-tv.
Se, mathyllene skal være her.
Sengene skal være her, og toalettet her.
- Hvor er døren? - Akkurat her.
Synes du ikke vi burde flytte toalettet et annet sted-
-så det ikke er det første folk ser hvis de stikker innom?
Marion, vi prøver ikke å komme i "Penere hjem og hager".
Vi prøver å overleve et atomangrep.
Jeg vet det, men vi kan overleve med god smak.
Du kan ha toalettet hvor du vil.
Bra. Hvilke farger tenkte du på?
Jeg tenkte jeg skulle ts Hugo ut nå så jeg ikke glemmer han senere.
Joanie, jeg beklager, men Hugo er ute. Han er ikke livsviktig.
Men han sover sammen med meg.
Kunne du ikke sove med noe mindre?
- Nei. - Prøv å suge på tommelen, da.
Dette var ikke min ide. Jeg ville dra til Carlsbad Caverns.
Kom hit.
Hør her, lille venn.
Jeg vet at dette ikke er særlig moro for deg.
Men en dag, når vi kommer ut av bomberommet,-
-og ser at hele verden er tilintetgjort,-
-da vil du takke meg.
- Var det noe fornuft i det? - Nei, men ikke bry deg om det, kjære.
Du er faren hennes, og hun forventer ikke at du alltid skal være fornuftig.
Howard, den er fem på tolv.
Kommer.
- Hvor er hjelmen min? - Hvilken hjelm?
Sivilforsvarshjelmen min. Jeg vil ha den på under øvelsen.
Hvor er ungene?
Richard, Joanie. Hvor la jeg hjelmen?
Vil du at jeg skal hjelpe deg å lete etter den?
Pappa, det er best jeg forteller deg noe om øvelsen i dag.
Alle sammen, hør etter et øyeblikk.
Jeg vil at dere skal oppføre dere som om dette var en vanlig lørdag.
Bare gjør det dere vanligvis gjør.
Hvorfor står dere bare her?
Marion, gå på kjøkkenet og lag mat eller noe.
Det er bare dumt, Howard, øvelsen er om tre minutter.
Kan du ikke late som om du ikke vet det?
Vel, jeg later som om jeg er på kjøkkenet og steker stek.
Pappa, jeg har noe som jeg virkelig må...
Richard, ikke nå. Jeg vil at alle skal oppføre seg-
-som om ingenting hender, greit?
Vel, gå, gå. Jeg skal lete etter hjelmen min.
Jeg tar med Hugo.
Her er hjelmen din, Howard.
Hei, Rich. Hei, Mrs. C. Småen.
Potsie, hva gjør du her?
Under en øvelse går du dit du ville gått i en virkelig situasjon.
- Det er hit jeg ville gått. - Potsie.
- Du sa jeg kunne det. - Hei karer. Rich.
Jeg håper jeg ikke er sen? Jeg tok med Susie.
Hør, Rich, jeg spør om vi skal være sammen,-
-så jeg måtte ta henne med, ikke sant?
- Ralph, jeg sa ikke... - Kom igjen, hva er i veien?
La oss gå. Ok.
Hva er i veien med dere? Har dere aldri sett en motorykkel før?
- Jeg kommer tilbake. Unnskyld, Fonzie. - Slå deg løs.
Richard, det er folk i bomberommet mitt.
Jeg vet det. Det var det jeg prøvde å fortelle deg.
Du skjønner, på grunn av en serie misforståelser...
Hør, jeg vet de er vennene dine, Richard, men de kan ikke bli her.
VII du si det til dem?
- Jeg vil ikke såre dem. - Så klart, Richard.
- Greit. Alle mann ut. - Men jeg ble invitert.
Jeg trekker tilbake invitasjonen.
- Alle mann ut. - Hei, hei, hei.
Hvis bomben faller på bilen deres, så ikke ta den med til mitt verksted.
Vi er fortsatt sammen, ikke sant? Vi kan bruke min kjeller.
Hvis Hugo må ut, så går jeg også.
Litt av en bestevenn.
Potsie, la meg forklare.
Jeg måtte, Marion. Det er vårt bombe- rom og et spørsmål om overlevelse.
Jeg forstår, kjære.
Howard, hvem er den mannen som står bak oss?
Jeg trodde han var en venn av deg.
Nei, tullball, hvis du har knuten foran betyr det at du er ledig.
Dette betyr at dere er sammen.
Aja, ja.
Hei, har dere noe imot at jeg setter meg?
- Ikke i det hele tatt. - Takk.
Vi skulle til å gå. Med en gang.
Hei, Richie.
Jeg hørte at gjengen ikke snakker til deg på grunn av bomberommet.
Ikke bekymre deg. Hør på meg.
Jeg har levd med smerte og ensomhet mesteparten av livet.
Etter en stund blir du vant til det.
Det er på huset.
Pappa, kan jeg få snakke med deg et øyeblikk?
Klart, Richard. Jeg er lutter øre.
Bra. For jeg vil ha et nytt familimøte-
-om bomberommet.
Det var en god ide, for jeg prøver fortsatt å avgjøre-
-om vi skal velge standardmodellen,-
-eller luksusmodellen.
Det var ikke det jeg tenkte på.
Vel, vi kan snakke om det. Marion.
Et nytt familiemøte? Det er to på en uke.
Ikke noe rart at jeg er nervøs hele tiden.
Pappa, det jeg ville snakke om...
- Kan jeg gå? - Nei.
Howard, Pauline Saxon ringte akkurat.
Hun ville vite om det er plass i bomberommet vårt.
Jeg håper du sa nei.
Jeg sa at dersom vi får plass så skal jeg ringe henne.
Marion, du kan ikke si det til alle.
Men de er naboene våre.
Hele verden er våre naboer.
Skal vi invitere hele verden?
Familiemøter er ikke noe morsomme.
Du kan gå.
Bra.
Jeg stemmer fortsatt for Carlsbad Caverns.
Pappa, jeg tenker-
-at dersom de slipper bomben så har jeg ingen venner.
Og hvis de ikke slipper bomben så har jeg ingen venner.
Så hva skal jeg med et bomberom?
Det er et interessant spørsmål. Hva svarer du, Howard?
Jeg skal fortelle hva du skal med det. Hvis du sitter i det, så klarer du deg.
Mens alle vennene dine dundrer på døra?
Diskusjonen er over. Vi stemmer over det.
Marion, du vil vel fortsatt ha bomberommet?
Joanie blir mer og mer fornuftig, synes jeg.
Ok, da stemmer vi ikke over det.
Det er noen avgjørelser som bare må tas-
-av familieoverhodet, og det er meg.
Da antar jeg at familiediskusjonen er over.
- Jeg antar det. - Jeg går bare opp på romet mitt...
...og tenker på hvordan det-
-vil være å ikke ha venner resten av livet.
Jeg skal ringe mor og gi beskjed om at hun får klare seg selv.
Å være familieoverhode er en ensom jobb.
Hei, Pappa.
Bruk døren.
Jeg er visst her helt alene.
Jeg vet det.
Vi hadde vårt eget familiemøte.
Vi stemte for ikke å overleve.
Jeg skjønner.
Pappa, jeg forstår ikke hva som skjer.
Du er en hyggelig fyr som snakker om å låse vennene sine ute.
Med Leo Durochers ord, "Hyggelige karer kommer sist".
Kommer noen først i en atomkrig?
Sier du at å overleve bomben-
-ikke er verd å miste noen få venner for?
Pappa, vi tenkte at dersom-
-noen slapp bomben-
-så vil vi heller leve nå enn å overleve senere.
Forstår du?
Jeg tror du forstår.
Richard,-
-hva synes du om en mann som blir så revet med av sin egen frykt-
-at han glemmer andre menesker?
Jeg ville sagt at han er menneskelig.
En, to, tre.
Jeg må gå.
Mine damer og herrer.
- Verdensmesteren. - Slapp av. Jeg trekker meg som mester.
Akkurat, Fonz. Greit, Fonz. Han trekker seg som mester.
- La oss gå. Spre dere. - Kom igjen, stikk av.
Gå og skriv et brev.
- Hei, karer. - Cunningham.
- Hei, Rich. - Rich.
Jeg hører at det ikke er noe mer bomberom.
Ja, bomberommet deres ble til en bombe.
Veldig morsomt, Ralph.
Jeg er før min tid.
Min far bestemte seg for å bruke pengene-
-på en tur til Carlsbad Caverns.
Carlsbad Caverns? Det høres flott ut.
Jeg er din beste venn. Jeg tar ikke mye plass.
- Du kan ta meg med, ikke sant? - Jeg vil også dra.
- Jeg har aldri sett en stalagmitt før. - Jeg ser dere senere, ok?