Ve 30. letech navazoval nastupující německý fašismus
kontakty se západními reakčními kruhy.
Ke svým expanzivním cílům neváhal použít i kriminálních živlů.
O jednom takovém spojení vypráví tento film.
BORSALINO A SPOL.
O tři měsíce později...
Opakuj to jméno! Tak to vyklop!
Volpone!
Volpone? Znáte ho, šéfe?
Už jsem o něm slyšel.
Co budeme dělat?
Račte, panstvo. Sázejte.
Madam má štěstí.
Dobrý den, komisaři.
Dobrý den.
-To je ono! -Ano, to je jasný.
-Je tu pan Siffredi? -Nahoře v kanceláři. -Děkuji. Pardon.
Dobrý den.
Líbí se vám to, pane komisaři?
Výnosný podnik. Že, pane Siffredi?
Kdyby to tak viděl Capella.
To všechno Francois.
Co se týče vašeho přítele, jistě jste podnikl nějaké kroky.
-Dosud bezvýsledně. -To se divím.
-Vaše policie je lepší než moje. -Často to bývá tatáž.
Dnes ráno bylo nalezeno v loděnicích tělo nějakého Itala. Pěkně ho zřídili.
Ano?
V Marseille je čím dál víc italských zločinců. S jídlem roste apetit.
-O koho jde? -Skoro o všechny.
Neznáte Giovanniho Volpona?
Ano, znám. Podle jména.
Asi nepřišel s prázdnou. Bude to těžká konkurence.
Proč mi to říkáte, pane komisaři?
Abyste byl opatrný. Když padnete, nepodám vám pomocnou ruku.
Přece mě znáte. Jen přihlížím a počítám rány.
To je všechno, co mohu dělat.
Mám zprávu, šéfe. Tentokrát ho našli.
-Kde je? -V pařížském rychlíku.
Pozor, pozor!
Na první kolej právě přijíždí pařížský rychlík.
Jste Francesco Volpone?
Ano.
Překvapuje vás, že mě vidíte?
Já vás vůbec neznám.
Siffredi. Roch Siffredi.
Jsem přítel a společník Capelly.
Capella byl jako můj bratr.
Vy jste ho zabil.
Vystoupíte si tady.
To nesmíte! Můj bratr na mě čeká na nádraží.
Budu ho pozdravovat.
To mi zaplatíte!
Myslím, že ještě neznáte pana Volpona.
Giovanni Volpone.
Vy jste cestoval s mým bratrem. Přišel jsem mu naproti.
Neviděl jste ho?
Ne.
Za jízdy přece nevystoupil?
Kdo ví.
Pánové, omluvte mě. Čeká na mě práce. Zdravím vás.
Ano, Fernande.
Válka.
Příjemná hudba, že?
Nech toho.
To je nejkrásnější podnik ve Francii.
Pan Siffredi do něho investoval víc než milion franků.
Tahle místa jsou posvátná.
V Paříži je založil již Svatý Ludvík.
Tak do toho.
Výborně!
-Vše nejlepší k narozeninám. -Děkuji.
Děkuji.
Budeme jednou šťastni?
Možná.
Určitě.
Všechno nejlepší, Lolo.
Blázínku.
Francois ti to slíbil.
Pane Siffredi.
A nyní přijíždí k nám přímo z Paříže ten,
který se brzy stane miláčkem Alcazaru, král komiků.
Představuji vám Charlyho! Tady je!
Good evening, ladies and gentlemen.
Dobrý večer, dámy. Dobrý večer, slečny.
Dobrý den, pánové.
Pane Siffredi, telefonovala paní Lola. Musíte ji hned navštívit.
Stalo se neštěstí.
Plášť a klobouk.
Spanilé dámy, vážení pánové, dovolte mi...
...když je tu tak vybraná společnost...
...abych vám přednesl...
...abych vám přednesl krátkou báseň od slavného spisovatele Victora Huga.
-Co budeme dělat, šéfe? -Dělejte, co umíte.
Kde je madam?
-Vzpomínáte si na Solange, co jste ji přivezl z Paříže? -Ano. Co je s ní?
Hrozné neštěstí. Jeden klient, asi blázen.
Co se stalo?
Dělal jsem, co jsem mohl.
Dvě morfiové injekce. Prozatím tolik netrpí.
Vitriol.
Když to přežije, zůstane slepá a znetvořená.
-Kdo? -Utekl po střechách.
Neotvírej nikomu. Pošlu ti Luca, zůstane s tebou.
A neboj se.
Kde je Spada?
Dej to sem.
-Kde má Lola vůz? -Za rohem. -Výborně.
Podívej se, co se stalo, a přijď pak za mnou do Alcazaru.
Přicházím z Alcazaru.
Zabili tři mé muže a jednu dívku polili vitriolem u Loly.
Vím. Vaše centrum je zničeno. Nejsou to žádní troškaři.
Kdo je Volpone?
Neomezené prostředky. Podporuje ho krajní pravice.
Nebude to jednoduché.
Buď zasáhnete vy sám, a to hned, nebo je vyřídím já.
Jak myslíte. Já vás varoval.
Neopustil jste podnik hlavně v době,
kdy bylo na kolejích nalezeno tělo Volponova bratra.
Bál se vylidňuje. Špatné znamení.
Svět se točí rychle, pane Siffredi.
Hlavně pro ty, co zůstali sami.
-Tak co chcete dělat? -Balím kufry.
Před hodinou jsem byl odvolán.
Pánové, je jedna hodina. Zavírá se.
Představuji vám svého nástupce. Komisař Cazenave.
Pane Siffredi,
moje úřední hodiny začínají od devíti ráno.
Dovolíte?
Příjemnou zábavu.
Kam jedete?
Do Alcazaru.
Děláte chybu.
Dnes v tomto městě neexistuje už ani policie, ani spravedlnost.
Odjeďte, jednou se vrátíte.
Zůstanu. Je mi líto.
Susi?
Nestřílejte! Chci ho živého!
Šlápni na to!
-Co s ním uděláme, šéfe? -Nabídněte mu lázeň.
Haló? Sam?
Musíte si uvědomit, že jsem přijel do tohoto města s velkými ambicemi.
Capella a vy jste obyčejní gangsteři odsouzení k likvidaci.
Odstranění Capelly byla jen výstraha. Vy jste si ji špatně vyložil.
V době trustu není krevní msta v módě.
Byla chyba zabít mi bratra.
Musel jsem použít vašich metod. Znám je moc dobře.
Jistě jste je ocenil.
Máte nějaké přání?
Rychlou smrt.
To ne! To je absurdní.
Rozhodli jsme se vyčistit toto město, pane Siffredi.
Po dohodě s policí tvrdě zatočíme s podsvětím.
A vy nám posloužíte jako příklad.
Tak do práce.
-Kaštany. Kupte si kaštany. -Ranní noviny. Kupte si noviny.
Horké kaštany. Kupujte.
ZAVŘENO
Komisař vás očekává.
-Tak co už zase chcete? -Pořád to samý, pane komisaři.
Vy musíte toho svýho šéfa zbožňovat,
když se na něho chodíte vyptávat na policii.
Ale pane komisaři, přece se nemohl vypařit?
Někdy se to stává.
Já ho najdu. Jsem pořádný.
Nic se mi neztratí. Nikdy!
Ještě jednu.
-Kdepak! Nemůžu už ti dávat na sekeru. -Jenom jednu.
Ne! Nechci si nechat přerazit prsty vlastním šuplíkem.
Rochu!
Na, nacpi se. Jinak to nevydržíš.
Pro Rocha Siffrediho bych udělal všechno.
Na to nezapomeň. Budeme se tu scházet jednou týdně.
Díky, kamaráde. Máš to u mě.
Chleba a práci! Chleba a práci!
Chleba a práci...!
Jestlipak víš, že komisaře Cazenava trochu otravuješ?
-Jedenáct návštěv ve dvou měsících. -Kam mě to vezete?
Odpovím ti na otázku, kterou dáváš policii.
Mám pro tebe velkou novinu.
Siffredi, kterého všude hledáš jako pes svého pána...
...se už vrátil.
-Co teď, šéfe? -Přidej a projedeš.
-Nebudu se tu motat jako vůl. -Tak vidíš.
No tak, běž za ním.
Šéfe...
Šéfe.
Šéfe, co to z vás udělali?
-Někoho jinýho. -Máš čím zaplatit?
Tak ven.
-Pojď radši se mnou. -Vlez mi na záda!
To jsem já, šéfe. Nepoznáváte mě?
Ten už nic nevnímá. Nalej mu.
Flašku nech tady.
Moment!
Koukej bejt na toho ubohýho kluka milej. Dělal si o tebe starosti.
-Kde jste byl? -Našli ho dneska ráno, když se flákal po nábřeží.
Jenom hezky popros.
Prosím.
-Nenalejvejte mu už. -Jdi pryč! -Nemůžeme ho najednou odstavit.
Tam, kde byl předtím, chlastal deset litrů denně.
Jen dál, pánové. Pojďte, pospěšte si.
Udělejte si pár snímků.
Tak, tady je to. Podívejte se na toho blázna.
Netlačte se tolik, ať si můžete udělat jednu fotku taky s flaškou.
Tady!
Tak do toho! A jak to vytáhne!
Přestaňte!
-Šéfe! -Je to cvok. Začíná zuřit.
Mlátí svýho kámoše. To dopadne zle, zavolej policii.
Pan Roch Siffredi stižen záchvatem šílenství.
Tak skončil pan Roch Siffredi.
Opravdu skvělý příklad!
A to ještě není všechno!
ÚSTAV PRO CHOROMYSLNÉ
Chceme dort! Chceme dort...!
Ne! Já tady nechci zůstat! Ne! Já nejsem blbeček!
Ne! Já nejsem blázen! Pusťte mě! Ne!
Jak se máš?
Jak se daří, Rochu?
Tři měsíce o vodě vám moc prospěly.
Vypadáte naprosto klidně.
Víte velmi dobře, že nejsem cvok.
Tady nejsou blázni. Jsou tu jen nemocní.
A primář ve službách Volpona.
-A kdo vám tohle uvěří? -Pane doktore!
-Ředitel vás žádá, abyste přišel do kanceláře. -Hned jdu.
Hodně lidí tu umírá.
Naše potíže brzy skončí.
Dostali jsme pokyn z Marseille.
Všude na západě se vede v podstatě stejný boj.
Ale pane Volpone, proč Marseille?
Ano. Proč Marseille?
Tohle město je důležitým centrem naší tajné zbraně.
Bílé zbraně. Heroinu.
Nejlepší prostředek na zničení shnilé společnosti!
Pochopte, že politika se už neobejde bez chemie.
Když nadrogujeme syny,
udržíme v šachu otce.
A mezitím se v Berlíně zrodí nový řád,
který se tam právě teď formuje.
To se podivíte, kdo bude vládnout Evropě!
Sem,
když odvedeme dokonalou práci,
vpochodují naši přátelé a dobudeme Marseille
bez jediného výstřelu.
Fernande?
Na. Tady máš míry.
Tři rakve?
Jo, je to hrozný, ale jsou to dobrý zákazníci.
Zmákni ještě čtvrtou.
Vezu vám ty rakve.
-Dobrý den. -Dobrý.
Nazdárek!
-Nevypadají zle. -Nejsou nebezpeční.
-Pro vás mám jen tři. -Vy a vy.
Hodíte to dozadu.
Do jídelny! Jděte do jídelny!
Ne, tahle není pro vás.
-Tak co zas je? -Pane... -No?
-Roch Siffredi utekl z blázince. -Kdy? Mluvte!
Dnes odpoledne v prázdné rakvi.
Podcenil jsem ho. Je to formát.
-Kdo ho odvezl? -Fernand.
Připravil ten útěk dobře.
Je to už půl roku, co pracuje u zdejšího truhláře.
Pana komisaře Cazenava. Ano, policii!
Pane komisaři.
Roch Siffredi utekl z blázince.
Aha. Vy to víte.
Musíte ho co nejrychleji zadržet.
-Až ho dopadnete, dáte mi ho. -Ano, ano...
Ale to nebude snadné.
-Platí tu zákony. -Zákony jsou jenom pro chudé!
-Kam plujeme? -Do Janova.
Viděl jsi Lolu?
Ne.
-Odkud to je? -Z Düsseldorfu.
A kam?
Do Malagy.
Jsem rád, že v řadách zakládajících členů organizace Milosrdenství a pokrok
jsou odvážné ženy oddané naší věci.
Ženy, které si zachovaly smysl pro povinnost.
Těm mám dnes to potěšení
odevzdat diplom za zásluhy o veřejné blaho.
-Dobrý večer. -Dobrý.
-Stephano. -Giuseppe.
-Marcello. -Luciano. -Pánové.
Už dvacet let tu nikdo nebydlí.
Pan Siffredi si přál
nějaké diskrétní místo ve městě, ale bez sousedů.
Je to zvláštní pocit takhle se vracet.
Za mého dětství to bylo sladké město
a dneska tu vládne zlo.
-Jde to? -Jo, docela jo.
-Co je? Jste na dovolený? -Zabíjíme dlouhou chvíli. -Taky se zabydlujem.
Podívej, Fernande.
Než přijde o život, přijde o tohle všechno.
Je pravda, co jste mi řekl v Itálii?
-Co vlastně? -Že vás už Marseille neláká.
Nemám tam už co dělat, Fernande.
Jen zařídím pár věcí.
Zdá se mi, že měl Volpone pravdu.
Volpone?
Všechno bude jinak.
Myslíte na Lolu?
Ano, Fernande.
Myslím na ni.
Liliano, na trojku.
Lolo, na osmičku.
Na konec chodby a doprava.
Jak se jmenuješ?
Luciano. A ty jseš Lola?
Jo.
Nevypadáš špatně.
Pan Siffredi se vrátil.
-Roch? -Ano. Roch Siffredi.
Je tam. Viděl jsem ji.
-Je sama? -Ano.
Když jsem jí řekl, že jste tady, plakala.
Říkala, že jsou na patře dva, tři zákazníci,
děvčata a vyhazovač.
Nebezpeční jsou ozbrojení hráči...
...Volponovy gorily.
Fernande.
Další.
Hned? Tak dobrá, počkej tady.
To jsem ještě já.
Podívejme, je tu zas.
Vyřízeno, Lolo.
Odcházíme.
Omlouvám se vám. Vítám vás. Technické problémy mě poněkud zdržely.
Promiňte prosím, pane konzule, a děkuji vám, že jste se obtěžoval.
To nestojí za řeč, pane Volpone.
Na zdraví, pane.
Já teda nevím.
Kdyby šlo například o mě, tak bych...
Zdravíčko.
Dobrý den.
Ale ano, je to bohužel on!
Je tu zase! Je ho plno!
A je to nebezpečné pro mě i pro vás.
Dobře. Přijedu asi za čtvrt hodiny.
-Akta, pane komisaři. -Zítra. -Pane komisaři.
Nevíme, co máme dělat. Přestřelka, tři mrtvý,
-zapálená herna, panika v Palacu. Máte zavolat pana prefekta. -Zítra.
-Dovolte, pane komisaři... -Zítra!
Marseille znovu vypukla válka gangů.
Hned přijdu.
Pijete méně, než jsem pil já a ne tak dlouho.
Přesto vám přeju, aby vám vydržela játra.
No, pokračujte.
Nikdo nepřijde, pane.
Všichni se bojí.
Ti zbabělci.
Jsou to krysy.
To zaplatí.
Volám vás, abych vám oznámil, že Sam a komisař Cazenave jsou v baru U námořníka.
Jsou na mol.
Na zdraví Volpona! Pryč se socany!
Ať žije Německo!
Pryč s gaunery!
Smrt lumpům! Darebáci, já vás ještě naučím!
Uvidíte, jak vás postavím do latě!
Opilci! Taky ty ženský z bordelu!
Co na mě čumíš, ty tlamo?
Já ti ukážu!
Ještě mě poznáš, pupkáči!
-Co je to tady za kravál? -No ne, uniformy!
-Pane komisaři, prosím, pojďte s námi. -Proč vlastně?
-Pane komisaři... -Nech mě, ty...
Co si to dovolujete, vy opičáci?
Já si to s váma ještě vyřídím!
Nesahejte na mě, vy rošťáci! Já vám ukážu!
Dobrý den, pane komisaři. Čekám na vás.
-Pan prefekt je nahoře. -U koho je?
U vás přece.
Vždyť nemám pracovnu!
Pane komisaři, situace je vážná.
Četl jsem o tom, pane prefekte.
Policejní úředníky se známým gangsterem mlátí uniformované policisty.
To je blamáž!
Zavedete v tomto městě znovu pořádek?
Na mém místě je komisař Cazenave. Byl jsem odvolán.
Vrátím vám úřad.
A co se jeho týče, žádá o přeložení do Cayenne nebo na Madagaskar. Je mu to fuk.
Mohu počítat s vámi?
S vaší diskrétností?
S panem Volponem musíme skoncovat...
...ale šikovně.
Ovšem, pane prefekte.
Musíte to zařídit sám.
Abych byl postaven před hotovou věc.
-Mám jisté řešení. -Ano?
-A jaké? -Nehnout prstem. Nic nedělat.
-Myslíte, že to vyjde? -Jistě. Vyjde to.
Do tří dnů.
Myslel jsem, že jste mrtev.
Mám tuhý kořínek.
Co byste rád?
Chtěl bych se co nejdříve sejít s Volponem.
Zajímavé. Místo schůzky?
-Komisařství. -No ne... Maličkost.
Až přijde, necháte nás dvě minuty o samotě.
Platí?
Půjde to.
Jen vás upozorňuju: Jestli vás oddělá, zavřu ho.
-Jinak ode mě nic nečekejte. -Vždy bezúhonný.
No... ano.
Poslyšte, komisaři, ztrácím s vámi čas.
Promiňte, ale nemohu najít protokol.
Můžete mi sdělit, proč jste mě sem předvolal?
To je ta stará záležitost.
-Víte, kdo to byl Francois Capella? -Jistě. Proč?
-Musím vás konfrontovat s Rochem Siffredim. -Cože?
Zákon mi to dovoluje.
A od teď bude zákon platit pro všechny.
Je to výhružka?
To ne. Vždyť mě znáte.
Konám pouze svou povinnost.
Pane Siffredi.
Myslím, že se znáte.
-Pane komisaři, mohl byste na okamžik? -Omluvte mě, pánové.
To není od vás příliš moudré, pane Siffredi.
Vaše pochybné metody už z Marseille dávno vymizely.
Člověk jako vy...
Přece se domluvíme.
Očekáváme převratné změny!
Byl jste to vy, kdo žádal o schůzku.
Dozvím se nakonec proč?
Jistě.
Chtěl jsem vám říct do očí, že jsem se vrátil, abych vás zabil. Jsem tu.
Ale proč mi tohle říkáte?
Abyste dostal strach.
Spojte mě s číslem 3942.
-To je ale drzost. -Same! -Ano?
Jsem na komisařství, ale ne sám.
Teď mě poslouchej. Svolej muže.
Neztrácej ani minutu.
-Co budeme dělat? -Vyčkávat a počítat padlé.
Tak kde jsme to přestali?
-Ale pan Siffredi už odešel? -Před chvilkou.
Aha.
Připrav se, Lolo. Odjedeš.
Bez tebe?
Proboha, kam jdeš?
Odjedeme oba. Do Ameriky.
-Ale Amerika je velká. -A co?
Rocho... pojedeme hned.
Ne, později.
Musím tu ještě něco vyřídit.
Neboj se.
Pospěšte si!
Tak dělejte, rychle!
Jdeme!
Luciano!
Nestřílejte.
-Kde je Volpone? -Já nevím.
Kde je?
Za hodinu mu odjíždí vlak.
Kam jede?
Do Berlína.
Zavolej ho.
Proč to vlastně děláš?
Volej.
Haló?
To je pro vás, pane. Pan Siffredi.
Haló?
-Mám pro vás jistou informaci. -Ano?
Zemřete ve stejný den jako Sam.
V Berlíně to dobře dopadne.
Přeji vám, abyste se příští týden vrátil s naprosto přesnými pokyny.
Žádný strach.
Pozor. Berlínský rychlík je připraven k odjezdu.
No, vlak už pojede. Musíte vystoupit.
Nashledanou.
Je tady pan Volpone?
Co se děje?
-Vyhořelo skladiště. Sam... -Co je?
Zabili ho.
Uděláš přesně, co po tobě budu chtít a nic se ti nestane.
-Aspoň mi řekněte důvod! -Pohni!
Prohrál jsi, Volpone.
Nelitujete ničeho?
Nikdy ničeho nelituju.
Víte, šéfe, Amerika je veliká a já tam nikoho neznám.
Já ano.
Tak to jo.
-Přejete si? -Šampaňské. -Ano.
Zatančíme si?
Od kdy žádají dámy muže o tanec?
Ale pane, žijeme v roce 1937.
To je pravda.
Pokračování příště...
www.titulky.com