Downloaded From www.AllSubs.org
Om vi tittar på en hjärna som avlägsnats från ett kranium,
ser vi inte mycket av mitthjärnan.
Men som jag visade förra veckan
om undersidorna på tinningloberna försiktigt dras isär
kan den övre delen av hjärnstammen ses.
Denna så kallade hjärnstam består av mitthjärnan,
en rund utbuktning som kallas brygga
och en avsmalnande pipa kallad medulla oblongata
som fortsätter ned genom foramen magnum
och övergår i ryggmärgen.
Några frågor innan vi fortsätter?
Jag har en fråga, Dr Frankenstein.
Det är Fronkonsteen.
Ursäkta?
Mitt namn. Det uttalas "Fronkonsteen."
Men är du inte sonson till den kända Dr Viktor Frankenstein
som grävde upp lik och förvandlade döda delar till...
Ja, ja.
Ja.
Vi vet alla vad han gjorde.
Men jag vill hellre bli ihågkommen för mina egna vetenskapliga insatser
och inte för mitt släktskap
med en känd... knäppgök.
Så, vad var frågan?
Jag är inte säker på att jag förstår skillnaden mellan
reflexiva och viljestyrda nervimpulser.
Bra. Vårt labbarbete idag är en demonstration av just den skillnaden.
Så låt oss sätta igång.
Herr Hilltop, som jag inte arbetat med tidigare
eller gett några tidigare instruktioner,
har vänligt ställt upp på dagens demonstration.
Herr Hilltop, kan du hoppa upp på dina fötter och ställa dig vid bordet?
Snyggt hoppat!
Herr Hilltop,
kan du lyfta på ditt vänstra knä?
Ni har just bevittnat en viljestyrd nervimpuls.
Den börjar som en stimulans från cortex cerebri
och går via hjärnstammen till inblandade muskler.
Herr Hilltop, du kan sänka knät.
Reflexrörelser utförs oberoende av vår vilja,
men förs längs banor
som finns mellan perifera och centrala nervsystemet.
Din usla, gamla, nedriga skitstövel.
Vi är inte medvetna om dessa impulser.
Och vi menar inte heller att dra samman musklerna.
Ändå fungerar de av sig själva.
Men om vi blockerar nervimpulsen genom att applicera lokalt tryck,
som kan uppnås med en vanlig metallklämma
på utbuktningen kring de bakre nervrötterna
i, låt oss säga... fem eller sex sekunder.
Din jäkla knöl.
Som ni kan se, all kommunikation är avstängd.
Trots vår mekaniska storslagenhet,
skulle vi, om det inte vore för detta flöde av motoriska impulser,
kollapsa
som en bukett broccoli.
Det bör noteras...
- Ge honom en extra dollar. - Ja, visst.
...att allt annat än gängse skador
på nervroten alltid bör tas på allvar.
När en nervfiber en gång skadats
finns det inget sätt, i himlen eller på jorden,
att regenerera liv i den.
Några sista frågor innan vi avslutar?
Dr Frank...
- Fronkonsteen... - Ja?
Konserverade inte Darwin en vermicelli i en glasburk
tills den, konstigt nog,
började röra på sig genom en viljestyrd rörelse?
Pratar du om maskar eller spaghetti?
Maskar, så klart.
Ja, jag har ett svagt minne av att jag läste om detta när jag var student.
Men kom ihåg att en mask, med väldigt få undantag,
inte är en människa.
Men var inte det grunden för din farfars arbete?
Att återuppliva död vävnad?
Min farfar var en mycket morbid man.
Men som en Fronkonsteen, är du inte det minsta nyfiken?
Är du inte fängslad av tanken att återuppväcka det döda?
Du pratar om en galnings meningslösa fantasier. Dött är dött.
Men allt som åstadkommits med hjärtan och njurar?
Hjärtan och njurar är fixbara. Jag pratar om centrala nervsystemet.
- Men... - Jag är vetenskapsman, inte filosof!
Chansen är större att återuppväcka denna skalpell
än att laga ett trasigt nervsystem.
- Men din farfars arbete? - Min farfars arbete var rena smörjan!
Jag är inte intresserad av döden.
Jag bryr mig bara om att bevara livet!
Lektionen...
...är...
...slut.
Dr Frankenstein...
Jag heter Fronkonsteen.
Mitt namn är Gerhart Falkstein.
Jag har rest 800 mil för att ge dig din gammelfarfars testamente.
Baron Beaufort von Frankenstein.
Åh, min kära älskling.
Åh, min käraste. Jag kommer att räkna timmarna du är borta.
- Åh, älskling. Jag också. - Inte på läpparna.
Jag ska på fest. Vill inte kladda ut läppstiftet.
- Du förstår väl? - Givetvis.
Påstigning!
- Åh, min kära. - Ja, jag måste gå.
Freddy, älskling.
Jag har något viktigt att säga, men vet inte hur.
- Kan du inte försöka? - OK.
Du har det.
Jag är din. Hela mig. Vad mer kan jag säga?
- Min raring... - Akta håret. Det är nylagt.
Förlåt.
- Gillar du gammalmodiga bröllop? - Föredrar gammalmodiga bröllopsnätter.
- Du är hopplös. - Betyder det att...
- ...du älskar mig? - Det kan du ge dig katten på.
- Åh, min kära. - Taft, älskling.
Taft, sötnos.
Nej, klänningen är av taft. Det skrynklar så lätt.
Alla ombord!
Den där hemska mannen igen.
Så skynda på nu. Innan jag gör mig löjlig.
Åh, mina naglar.
Förlåt.
- Adjö, älskling. - Adjö, Freddy.
Älskling.
- Harry, han gör det igen. - Vad kan jag göra åt saken?
Varje dag.
Låt honom vara.
New York nästa. Avstigning för alla resande till New York.
Ursäkta mig, min pojke. Är detta Transylvania?
Ja. Spår 29.
Kan jag putsa dina skor?
Nej, tack.
Dr Frankenstein?
Fronkonsteen.
Du skojar.
Nej. Det uttalas Fronkonsteen.
Säger du även Frodorick?
Nej. Frederick.
Varför inte Frodorick Fronkonsteen?
Därför att det är Frederick Fronkonsteen.
Jag förstår.
- Du måste vara lgor. - Nej. Det uttalas Ajgor.
- Men de sa att det var lgor. - Då hade de väl fel.
Du skickades hit av Herr Falkstein?
Ja, min farfar brukade arbeta för din farfar.
- Så trevligt. - Men arvodet har förstås gått upp.
Givetvis. Vi kommer nog att komma bra överens.
Förlåt. Jag...
Jag vill inte generera dig, men jag är en skicklig kirurg.
Kanske jag kan hjälpa dig med puckeln.
Vilken puckel?
Låt oss gå.
Tillåt mig, chefen.
Tack så mycket.
Den här vägen.
Hitåt.
Det är bekvämast där bak.
- Vad var det? - Det måste vara Inga.
Herr Falkstein trodde att du behövde en laboratorieassistent.
Hej. Vill du rulla runt i höet?
Det är kul.
Rull, rull, rull i höet.
Ibland är jag rädd för blixten.
Det är bara en atmosfärisk urladdning.
Inget att vara rädd för.
Varulv.
Varulv?
- Där. - Vad?
Där ulv.
Där slott.
Varför pratar du så konstigt?
- Trodde du ville det. - Nej.
Som du vill. Mig spelar det ingen roll.
Så...
Där är det.
Hemma.
Vilka knackare!
Tack, doktorn.
Åh, det är OK.
Så där.
Jag är Frau Blücher.
Ta det lugnt!
God dag. Jag är Dr Fronkonsteen.
Detta är min assistent. Inga, detta är Frau Blücher?
Vad har flugit i dem?
Era rum är klara, Herr Doktor.
Följ mig.
Ajgor. Kan du bära upp väskorna när du är klar?
Ja, min herre.
Efter dig, Frau Blücher.
Blücher!
Följ mig.
Håll er nära ljusen.
Trappan kan vara förrädisk.
Und detta är ditt rum. Det var din farfar Viktors rum.
Jag förstår.
Här finns en hel del böcker.
Detta var Viktors...
...baronens medicinska bibliotek.
- Var är min farfars privata bibliotek? - Jag förstår inte vad du menar.
Böckerna är allmänna. Vilken doktor som helst kan ha dem.
Detta är det enda bibliotek jag känner till, Dr Frankenstone.
- Fronkonsteen. - Fronkonsteen.
Nåväl, vi får se.
God natt.
Vill doktorn ha en konjak innan han går till sängs?
Nej, tack.
Varm mjölk...
...kanske?
Nej. Tack så mycket.
Nej, tack.
Varm choklad?
Inget.
Tack.
Jag känner mig lite trött.
Då säger jag väl... god natt.
God natt!
God natt, älskling.
God natt, Herr doktor.
God natt, Frau Blücher.
Nej, nej, nej...
Jag är inte en Frankenstein.
Jag är en Fronkonsteen.
Försök inte med det där!
Jag tror inte på ödet.
Och jag säger det inte.
OK, du vinner. Jag ger mig.
Jag säger det. Säger det. Säger det.
Ödet. Ödet.
Jag undgår det inte.
Ödet. Ödet.
Jag undgår det inte.
Ödet. Ödet...
Undgår det inte...
Dr Fronkonsteen. Vakna!
- Vad är det? - Du hade en mardröm.
- Vad är det för konstig musik? - Ingen aning.
Men den verkar komma från
bakom bokhyllan.
Bakom bokhyllan...
Ge mig nattrocken, hjärtat.
Du hade rätt. Det kommer från den här väggen.
Var finns den?
- Var finns den? - Vad?
Utlösningsmekanismen. Det finns alltid en.
Hallå.
Det hörs mer här. Ge mig ljuset.
Sätt tillbaka ljuset.
OK. Jag tror jag har listat ut det.
Ta ur ljuset. Jag kan blockera bokhyllan med min kropp.
Lyssna mycket noggrant.
Sätt inte tillbaka ljuset.
Med all din styrka,
tryck på den andra sidan av bokhyllan.
Förstår du?
Jag tror det.
Duktig flicka.
Sätt tillbaka ljuset.
Doktorn, titta. En gång.
Musiken kommer där nerifrån.
- Det är bäst jag tar en titt. - Åh, låt mig följa med.
Jag vill inte stanna här ensam.
Ok, då. Knyt nattlinnet och följ mig.
Åh, doktorn. Ljuset...
Bra tänkt. Vi tar det här.
Håll dig undan!
Var inte rädd, hjärtat. Bara en råtta.
En äcklig, slemmig råtta.
Herre Gud!
DÖD I 3 ÅR
DÖD I 2 ÅR
DÖD I 6 MÅNADER
Jaaaag...
har ingen vän.
Ingen bryr sig om mig.
- Ajgor. - Frodorick.
Hur tog du dig hit?
Via mathissen. Hörde konstig musik från köket
så jag följde det ner.
Kalla det... pucktur.
- Någon måste ha varit här. - Det verkar så.
Och där är den enda andra dörren.
Vänta, min herre.
Det kan vara farligt.
Gå först du.
Finns det inga lampor?
Det finns två strömbrytare här, men jag tänker inte vara först.
Dra åt fanders!
För sent.
Så det var här det skedde.
Tänk bara. En död hjärna får nytt liv i en ny kropp.
Titta. Inget blod, ingen upplösning.
Bara några stygn.
- Koppla på strömmen. - Ja, min herre.
Vilken lortig röra.
Vet inte. Lite färg, några blommor, några prydnadskuddar...
Det verkar som om vår mystiska violinist har för...
- För... vad? - ...svunnit.
Det lyser under den där dörren.
Efter mig.
Titta, doktorn.
Detta förklarar musiken.
Den är fortfarande varm.
Men vem spelade den?
Jag vet inte.
Vem det än var, så fick han bråttom.
Så underligt.
Vad är detta för ställe?
Ett musikrum?
Men här finns inget annat än böcker och papper.
Böcker och papper.
Jag har det!
Min farfars privata bibliotek. Jag känner det på mig.
Titta! Titta här.
HUR JAG GJORDE DET av Viktor Frankenstein
"...tills ett plötsligt ljus bröt sig in från mörkrets djup."
"Ett ljus så glänsande och förunderligt, men ändå så enkelt."
"Ändra polerna från plus till minus
och från minus till plus."
"Jag upptäckte på egen hand hemligheten av att ge liv."
"Nej, ännu bättre..."
"Jag blev kapabel att återuppväcka
döda saker."
Det kan fungera.
- Kipper? - Tack, doktorn.
"Eftersom den ringa storleken hindrade mig
beslutade jag mig för att skapa en gigantisk varelse."
Självklart.
Det förenklar allt.
Med andra ord,
hans ådror, fötter, händer, organ måste förstoras.
Just det.
Han kommer att ha en enorm Schwanzstück.
Det säger sig självt.
Voff.
Han kommer att bli oerhört populär.
Vår varelse ska vara drygt två meter lång
med alla kroppsdelar kongenitalt eller artificiellt proportionella.
Vad sägs om...
...detta?
Hallå där.
Du har fångat något där.
Rå, ja. Primitiv, ja. Kanske till och med grotesk.
Ändå är det något som säger
att detta kan vara vår man.
OK, OK.
Det är gott nog för sådana som han.
Ned, din dåre.
Nu.
Vilket smutsigt jobb.
- Kunde vara värre. - Hur?
Det kunde regna.
Snabbt.
Behöver du en hand?
Nej, tack. Jag har en. Tack för att du frågade.
Ett ögonblick.
Jag känner alla här, men dig har jag aldrig sett.
Vem är du?
Jag är Dr Frederick Fronkonsteen, nyanländ från Amerika.
Åh, jag hörde att du var här.
Jag är konstapel Henry. Trevligt att träffas.
Trevligt att råkas, konstapeln.
Du verkar frysa ända in i märgen.
Du skulle må bra av en varm brasa.
Och några huttar.
Ja, det skulle inte sitta fel.
Så, om allt är under kontroll säger jag god natt.
Tack så mycket, konstapeln.
Alltid till din tjänst.
- God natt, konstapeln. - God natt.
Vilken underbar syn.
Vilken bedårande natt.
Med en sådan utmärkt kropp.
Allt vi behöver nu är en lika storslagen hjärna.
- Du vet ditt uppdrag? - Jag kan gissa.
Bra.
Brukade den inte... sitta på andra sidan?
- Vad? - Din...
Glöm det.
- Har du namnet? - Jag har skrivit upp det.
- H Delbruck. - Hans Delbruck.
HJÄRNFÖRVARING
EFTER KL 17, STOPPA HJÄRNORNA I BREVINKASTET
H DELBRUCK VETENSKAPSMAN OCH HJÄLTE
ANVÄND INTE DENNA HJÄRNA! ABNORMAL
- Han är gräslig. - Han är vacker.
Och han är min.
Sätt fart. Vi har ont om tid.
- Är du klar? - Gjorde de verkligen så här?
Ja, det står i anteckningarna.
Knyt loss drakarna och skynda dig ned.
Varför så bråttom?
Risk för kortslutning. Uppfattat?
Jag sa: "Det finns risk för kortslutning."
Förstår du?
Jag förstår. Varför skriker du?
Knöt du...
- Knöt du loss drakarna? - Givetvis.
OK. Bra.
- Kontrollera generatorn. - Ja, min herre.
Ajgor,
- Lossa säkerhetsventilen. - Ja, min herre.
Tänk dig Hans Delbrucks hjärna i den här kroppen.
Åh, Frederick.
Det är dags.
Så, hjärtat...
är du redo?
Ja, doktorn.
Ta mig till högre höjder.
Nu? Här?
- Ja, höj plattformen. - Åh, plattformen.
Åh, det. Ja... ja.
Från den ödesdigra dagen när stinkande slembitar
kravlade sig upp på stranden och ropade till stjärnorna:
"Jag är en man,"
har vår största fruktan alltid varit vår egen dödlighet.
Men i natt
ska vi kasta vetenskapens stridshandske
i dödens fasansfulla ansikte.
I natt,
ska vi stiga upp i himlen.
Vi ska gäcka jordbävningen.
Vi ska befalla åskan
och tränga in i
naturens självaste sköte.
När jag säger till, dra i den första spaken.
Uppfattat, min herre.
Klara,
färdiga,
Gå!
Den andra spaken.
Den tredje.
Inte den tredje spaken?
Dra i den. Jag sa, dra i den!
Liv.
Liv, hör du mig?
Ge min skapelse
liv!
Stäng av allt och sänk ned mig.
Inget.
- Jag är ledsen... - Nej, nej.
Var inte ledsen.
Om vetenskap lär oss något,
så är det att acceptera våra misslyckanden
såväl som våra framgångar
med stillsam värdighet
och bibehållen fattning.
Din jädrans skitstövel. Du ska få igen.
Varför gjorde du detta?
- Varför? - Doktorn, sluta!
Du dödar honom!
Jag vill inte leva.
Stillsam värdighet och bibehållen fattning.
Mamma!
Struntprat! Den här mannen är annorlunda.
Du märker det redan efter fem minuter.
Ja?
Han är en Frankenstein!
Och de är alla likadana.
Det ligger i blodet. Kan inte hjälpas.
Alla vetenskapsmän är likadana.
De säger att de jobbar för oss.
När det enda de vill är att härska över världen.
Nog! Detta möte får inte spåra ur.
Anklagelserna är mycket allvarliga
och plågsamma för oss äldre. Vi har fortfarande mardrömmar
från fem gånger tidigare.
Vi bör lyssna på den man som är mest kvalificerad att bedöma situationen.
Inspektör Kemp.
Var snäll och tala.
Upplopp är en otrevlig sak
und när det väl börjat
är det svårt att stoppa det
utan blodutgjutelse.
Innan vi börjar döda människor
bör vi vara bergsäkra på våra bevis.
Und...
...vi bör bekräfta det faktum
att unga Frankenstein faktiskt
völjer sin farfars votsteg.
Vad?
Völjer sin farfars votsteg. Votsteg.
Åh, fotsteg.
Jag tycker
att det är i sin ordning
att jag besöker den goda doktorn
vor en liten stillsam pratstund.
Mitt rykte.
Åh, doktorn. Gör inte detta mot dig själv.
Sluta tänk på saken.
Du har inte ens rört maten.
Där.
Nu har jag rört den. Är du nöjd?
Jag kommer aldrig att glömma min gamla pappa.
De saker han brukade säga i dessa situationer.
Vad sa han?
Vad sjutton gör du i badrummet dag och natt?
Kom ut så att jag får en chans!
Åh, det kanske inte är så illa i alla fall.
Det stackars livlösa åbäket.
Kanske han har det bättre död.
Vad är detta?
Schwarzwälder Kirschtorte.
Vad tycker du? Är själv inte förtjust i desserter, men denna är utmärkt.
Vem pratar du med?
Dig. Du smaskade så högljutt att jag trodde du gillade desserten.
Jag smaskade inte. Jag frågade bara vad det var.
- Det gjorde du visste. - Det var inte jag.
Inte jag heller.
Så om det inte var du eller du...
Han lever.
Han lever!
Håll er undan.
Hej på dig.
Jag ska frigöra dig.
- Är sedativet klart? - Ja, doktorn.
Jag vill att du
sätter dig upp.
Ställ dig upp.
Du kan.
Gå.
Doktorn, jag är rädd.
Inget att oroa sig för.
Bra.
Vad är det för fel?
Snabbt. Ge honom...
Vad? Ge honom vad?
Tre stavelser. Första stavelsen - låter som...
Le. Låter som le.
Te... re...
Re.
- Re. - Re.
Andra stavelsen - ett litet ord.
Mi, li, la...
La...
- Re la... - Re la...
Ett fult ord. Han sa ett fult ord.
Låter som...
Tid. Tiv.
Re... Re la tiv... Ge honom ett relativ.
Åh, se... se... sedativ.
På nosen.
Relativ?
Åh, Frederick. Är du OK?
Ja.
- Ursäkta mig, raring. - Självklart, doktorn.
Ajgor...
- Kan jag få ett ord med dig? - Givetvis.
- Slå dig ned. - Tack.
Nej. Här uppe.
Tack.
Den där hjärnan du gav mig...
Var den Hans Delbrucks?
- Nej. - Bra.
Kan du tala om för mig...
...vems hjärna jag använde?
- Lovar du att inte bli arg? - Lovar.
Abby någonting.
Abby någon...
- Abby vem? - Abby Normal.
Abby Normal...
Jag tror det.
Säger du att jag satte i en abnormal hjärna
i en drygt två meter lång
och 135 cm bred
gorilla?
Är det vad du säger?
Snabbt, snabbt. Ge honom...
Vad?
Tre stavelser. Ja.
Vem kan det vara så här dags?
Inga, ta reda på vem det är.
Och du... lägg tillbaka den där saken på operationsbordet.
Och spänn fast honom ordentligt.
- Vart ska du? - Tvätta mig. Måste verka normal.
Vi måste alla bete oss normalt.
Monster!
Snyggt kast.
Detta är 1900-talet. Monster, spöken och troll finns inte.
De gör det enligt det goda folket i byn, doktorn.
För dem
är han livs levande.
Speciellt när... det bor en Frankenstein i detta hus.
Snygg gruppering.
Tack.
En intelligent karl som du tror väl inte på allt skrock.
Skrock oroar mig inte utan gener und
kromosomer.
- Strunt. - Tycker du. Men detta är...
Transylvania.
Und du är en
Frankenstein.
Du... verkar ovanligt upprörd av vår diskussion.
Inte det minsta.
Det är roande, det är allt.
Ja, detta var kul.
Men nu är jag en smula trött, inspektören.
Så...
jag kan ge byborna din fullständiga försäkran
att du inte har det minsta intresse av att fortsätta din farfars arbete?
Var det ett ja?
Så bra.
- Hittar du ut själv? - Självklart.
Tills vi möts igen... Herr Baron.
Ja, titta förbi igen. Vi är alltid öppna.
Åh, Viktor.
Viktor...
Vi har gjort det.
Jag ska släppa lossa dig.
Vill du bli fri, meine Seuchekopf?
De ville göra dig illa.
Men jag ska hjälpa dig.
Tack och lov att det är över.
Frau Blücher.
Stopp. Kom inte närmare.
- Vad sysslar du med? - Jag ska sätta honom fri.
Nej, du får inte.
Jo.
Är du galen? Han kommer att döda dig.
Inte alls. Inte den här.
Han är from som ett lamm.
Håll dig undan. Han har en rutten hjärna.
Den är inte rutten. Den är god.
Den är rutten, jag lovar. Rutten.
Ruttelirutt.
Jag är inte rädd. Jag vet vad han gillar.
Den där musiken.
Ja, den ligger i ditt blod. Den finns i alla Frankensteins blod.
Den når själen när ord är värdelösa.
Din farfar brukade spela den för sina varelser.
- Så det var du hela tiden? - Ja.
- Den där natten? - Ja.
- För att locka in oss i labbet? - Ja.
- Det var din cigarr i askkoppen? - Ja.
Och du la fram farfars bok så att jag skulle hitta den?
Ja.
- Så att jag skulle... - Ja.
- Så du och Viktor var... - Ja.
Ja! Säg det!
Han var min pojkvän.
Du kommer aldrig att hitta honom.
Han är fri. Hör du mig?
Fri!
Borta.
Borta!
Vi måste hitta honom, förstår du?
Vi måste hitta honom innan han dödar någon.
Vad har jag gjort?
Åh, Gud i himlen.
Vad har jag ställt till med?
Åh, min söta lilla blomma.
Min söta lilla blomma.
Åh, min blomma.
Det där monstret är löst.
Plankorna måste säkras.
Så där.
Tur att du stoppade Helga i säng.
Med allt det här monsterpratet kan man inte chansa. Kommer ihåg sist.
Men, papa. Jag vände ju på Rostbraten. Kommer du inte ihåg?
Jag bad ju dig att stoppa...
Du...
Kasta en slängkyss och säg adjö.
Oj, vi har inget kvar.
Vad kan vi slänga i nu?
Kanske hon var i badrummet när du tittade.
Jag tittade inte ens där uppe. Trodde du gjorde det.
Du tittade inte på övervåningen?
Slå dig ned.
Sätt dig!
En besökare är allt jag ber om.
En tillfällig kamrat att dela några timmar av mitt liv med.
Tack, gode Gud.
Åh, nej. Säg inget. Inte ett ord.
Min belöning från himlen.
Du måste ha varit den längsta i din klass.
Jag heter Harold och bor här alldeles ensam.
Vad heter du?
Jag hörde inte.
Nej...
Förlåt mig.
Visste inte att du var stum.
Tänk hur Gud planerar det.
Jag blind. Du stum.
En otroligt stor stum man.
Din hand är frusen, min vän.
Vad sägs om lite soppa?
Jag vet minsann hur det känns att vara kall och hungrig.
Ja...
Och vad lite vänlighet från en främling betyder.
Är du redo för soppan?
Sträck ut din skål.
Åh, min vän...
Ditt besök betyder så mycket.
Jag har väntat länge på sällskap.
Ibland är vi så upptagna med världsliga saker
att vi glömmer bort livets små behag
som ligger till grund för sann lycka.
Lite vin till soppan?
Bra, bra.
Smakar det? Ja.
Vänta!
Vi måste skåla.
En skål för lång vänskap.
Du måste ha varit så hungrig.
Nu en liten överraskning.
För ett tillfälle som detta har jag sparat...
...cigarrer.
Ta en.
Vad?
Nej, nej, nej.
Eld är bra.
Eld är bra. Eld är vår vän.
Jag ska visa dig.
Se.
Har du din cigarr?
Få se.
OK.
Nu...
Håll den just där.
Dra inte in innan den börjar glöda.
Vänta.
Vart ska du?
Och jag som skulle göra espresso.
Nu!
Snabbt. Ge honom sedativet.
Han är utslagen.
Jag vet.
Jag går in. Ge mig ljuset.
- Nej. - Ja.
Kärlek
är det enda som kan rädda den stackars kraken.
Jag ska visa honom att han är älskad
även om det kostar mig livet.
Vad du än hör, hur mycket jag än ber,
hur förfärligt jag än skriker,
öppna inte dörren. Annars gör ni allt jag jobbat för ogjort.
Uppfattat?
Öppna inte denna dörr.
Ja, doktorn.
Trevligt att ha jobbat med dig.
Släpp ut mig. Släpp ut mig genast.
Vad är det för fel på er? Jag skojade ju bara.
Fattar ni inte ett skämt?
Herre Gud. Släpp ut mig!
Öppna den förbannade dörren. Annars jäklar.
Mamma!
Så klart...
Hej, snygging.
Du är en stilig karl.
Folk skrattar åt dig.
Folk hatar dig. Varför?
Därför att de är avundsjuka.
Du har ett pojkaktigt ansikte.
Ett rart leende.
Och när det gäller fysisk styrka,
rena muskler
och det olympiska idealet?
Du är en Gud!
Lyssna på mig...
Du är inte ond.
Du är god!
Du är en snäll pojke.
Du är en mammas lilla ängel.
Och jag vill att världen ska veta,
en gång för alla, och utan skam,
att vi älskar honom.
Jag ska lära dig.
Jag ska lära dig att gå, tala, tänka.
Tillsammans
ska du och jag
göra den största vetenskapliga insatsen
sedan eldens skapelse!
Dr Fronkonsteen. Är du OK?
Mitt namn...
...är Frankenstein!
DR F FRANKENSTEIN PRESENTERAR VARELSEN
I ETT NYTT HÄPNADSVÄCKANDE EXPERIMENT I ÅTERUPPVÄCKNING
Ärade kolleger, damer och herrar.
Det är en stor ära för mig
att presentera en man vars familjenamn en gång var både
känt
och ökänt.
Får jag lov att presentera Doktor Baron Friedrich von Frankenstein.
Kära vetenskaps...
...män... och neurokirurger, damer och herrar.
För några veckor sedan, och jag kommer från en
vetenskaplig bakgrund som är lika konservativ och traditionell som er,
började jag experimentera med
återuppväckning av död vävnad.
Vad jag nu kan erbjuda er är möjligen
nyckeln till odödlighet.
Damer och herrar, för ert intellektuella och filosofiska nöje,
låt mig presentera varelsen.
Sitt kvar.
Vi är inga barnungar. Vi är vetenskapsmän.
Ni har inget att frukta.
Jag vill först att ni överväger
denna neurologiska demonstration av de primära cerebellära funktionerna
balans och koordination.
Gå häl till tå.
Bakåt.
Ni har just bevittnat varelsen utföra enkel motorisk aktivitet.
Men för nästa moment måste vi stillsamt träda in i
genialitetens värld.
Damer och herrar
från det som en gång var en oartikulerad klump av livlös vävnad,
får jag lov att presentera en kultiverad och sofistikerad
man som är med i svängen.
Kör.
Det är inget. Jag lovar.
Fem, sex, sju, åtta...
Kom igen. Försöker du göra mig till åtlöje?
Snälla, jag ber er.
För er egen säkerhet, förödmjuka inte honom.
Kom tillbaka! Tänker inte låta dig förstöra mitt arbete.
Som din skapare beordrar jag dig att komma hit.
Kedjad.
Kedjad som ett odjur i bur.
Åh, doktorn. Det är fruktansvärt.
Det finns bara ett svar.
Att hitta ett sätt att balansera hans cerebrala spinala vätska.
Då skulle han bli prima.
Men hur?
Innan det är för sent?
Åh, Frederick...
Om jag ändå kunde...
...lindra din plåga.
Om jag kunde...
...lätta på trycket. Om jag bara kunde ge dig lite lugn och ro.
Doktorn, jag har...
Doktorn?
Vad vill du?
Doktorn...
Var är du?
Förlåt, doktorn. Detta telegram kom när du var borta.
Har jag inte sagt att du inte får störa mig i arbetet?
Jag är ledsen, doktorn. Men detta är angeläget.
Din fästmö anländer när som helst.
Vad? Är Elizabeth här ikväll?
Ja, jag ska genast förbereda ett rum.
Och sätt på dig en slips.
Älskling.
- Förvånad? - Förvånad.
- Älskar du mig?? - Älskar dig.
Utmärkt...
- Ska vi dra oss tillbaka? - Men älskling.
Lång dag! Du är säkert trött. Jag betalar chauffören.
- Älskling. - Vad?
- Förvånad? - Nja.
- Älskar du mig? - Nåja...
Ska vi dra oss tillbaka?
- Älskling. - Ja.
Låtsas som inget hänt.
- Klar? - Ja. Jag tror...
Ja.
Jag är lite trött i alla fall.
Möt mina assistenter, Inga och Ajgor.
God dag.
- Det här är Elizabeth, min finansmö. - Trevligt att äntligen träffas.
Finansmö.
Vad gör du exakt?
Jag assisterar Dr Fronkonsteen i laboratoriet.
Vi har intelligenta diskussioner och...
I själva verket hade vi precis en...
- Får jag? - Vad?
En sekund...
Ajgor, kan du hjälpa mig med pick och pack?
Visst, du tar blondinen och jag tar hon i turbanen.
Sluta. Jag pratar om bagaget.
Visst, min herre.
Damer, den här vägen.
Natten är lång. Om du behöver hjälp med flickorna...
Ta det lugnt nu.
Vi ska bli kompisar.
Eller hur?
Ha det mysigt och trevligt.
Som gamla vänner.
Något fel? Rädd för lite eld?
Den är inte farlig.
Eller hur?
Du är ett riktigt monster.
Mamma hade rätt.
Små pojkar ska inte leka med elden.
Det kan vara farligt.
Halt!
Upp.
Upplopp är en otrevlig sak.
Und jag tycker det är dags för ett.
Döda monstret.
Eftersom himlen är mitt vittne... Upp.
...kommer han att fördöma den dag
han föddes som en Frankenstein.
Vad?
Jag sa: "Han kommer att fördöma den dag han föddes som en Frankenstein."
Han har smitit. Han är på fri fot.
Vet du vad det betyder?
Älskling, du måste sluta oroa dig.
Du har rätt.
Så klart jag har.
Var nu en snäll pojke.
Vad skulle jag göra utan dig?
Är ditt rum i närheten ifall jag blir rädd?
Ja, men med tanke på omständigheterna, kanske jag
skulle stanna här hos dig.
Inte vill du väl ha mig nu?
Så strax inpå vårt bröllop? När vi snart ska gifta oss?
- Ja! - Du är okynnig.
Eller
hålla ut aningen längre. Tills jag tveklöst kan hänge mig.
Tills jag totalt, ogenerat och lagligt är din.
Det är ett tufft val.
Du är en tuff karl.
Du har nog rätt.
Jag har alltid rätt.
Ge mig nu en kyss och säg god natt.
Inga tungor.
God natt, älskling.
God natt, raring.
- Älskar dig. - Älskar dig också.
Älskar du mig? Älskar dig sötnos.
- Sov gott, älskling. - Sov gott.
God natt. Se upp för spöken.
Han har tappat styrkan i sitt snabba svärd.
Hans ärlighet marscherar vidare.
Halleluja...
Var är jag?
Vem är du? Vad är du för något?
Vad vill du? Vad tänker du göra med mig?
Ta det lugnt.
Jag är inte rädd för dig.
Min far är otroligt rik. Du kan ha hela världen under dina fötter.
Jag måste vara hemma kl 11:30. Väntar ett viktigt telefonsamtal.
Säg något! Varför säger du inget?
Vad gör du?
Nej, du kan inte mena allvar.
Ursäkta, men...
Åh, Gode Gud.
Voff.
Jag är förlovad.
Han försökte... men jag gav inte in...
Livets mysterium,
jag fann dig till slut.
Äntligen vet jag vad det handlar om.
Vad tänker du på?
Du kan inte hejda dig, eller hur?
Din lilla fuling.
OK.
Sju har alltid varit mitt lyckotal.
Kom hit, mitt vilda monster.
Vad står på? Vad är det för fel?
Är det musiken?
Den kommer nog från en stuga. Inget att bry sig om.
Vart ska du? Vart...
Alla män är likadana.
Sju eller åtta snabbisar och de drar ut med grabbarna.
För att skryta och skrävla. Det är bäst du håller tyst.
Åh, jag tror jag är kär.
Titta, han kommer tillbaka. Musiken...
Fortsätt spela.
Musiken för honom tillbaka.
Kom igen.
Kom igen. Hitåt.
Kom igen. Du klarar det.
Kom igen. Du kan göra det.
Hjälp honom inte. Han kan själv.
Du klarar det. Du klarar det.
Min skapelse.
Snabbt. Fånga honom.
Ar allt förberett för överföringen?
Ja, doktorn.
Är du säker på att du vill göra detta?
Det är det enda som kan rädda honom.
Inser du att du riskerar båda era liv?
Ja.
Jag stänger av.
Hur vet jag när de är klara?
Doktorn sa 15 minuter.
Inte en sekund mer
eller mindre.
Hur långt är det kvar?
Två minuter.
- Vad är det för oväsen? - Jag vet inte.
- Vad är klockan? - Det är nästan dags.
Åh, himmel. Det är byborna.
Nej! Nej! Snälla.
Bara sju sekunder kvar.
Nej! Nej!
Nej! Nej! Nej!
- Låt honom vara. - Det är monstret.
- Omöjligt. - Det är sant.
Jag sa: "Låt honom vara."
Und vem tror du att du är?
Vad ger dig rätt att beordra folk så här?
Jag är monstret.
Ja, jag kan se det.
Så länge jag kan minnas
har folk hatat mig.
De tittar på mitt ansikte och min kropp
och springer iväg i skräck.
Jag bestämde att om jag inte kunde inspirera kärlek
kunde jag åtminstone skrämmas.
Jag lever
tack vare detta stackars halvgalna geni.
Han var den enda
som såg mig som något vackert.
Sedan,
med risk för sin egen säkerhet,
använde han sin egen kropp för att
ge mig en mer balanserad hjärna
och ett mer sofistikerat sätt att uttrycka mig.
Givetvis har situationen nu förändrats.
Som samhällets ledare
vill jag vara den första att skaka hand
i vänskapens tecken.
- Tack. - Ingen orsak.
Und låt oss nu gå hem till mig för att fira med sockerkaka och vin...
... und, skit!
Till brädgården.
Hej, fru Frankenstein.
Fru Frankenstein. Vilket vackert namn.
Åh, älskling.
Håll i hatten.
Vad?
Jag är strax tillbaka.
Jag håller i den, älskling.
Några sekunder till.
Sötnos, jag hoppas du inte tyckte pappas party var tråkigt.
Han menade väl. Säg att du gillade det.
Älskling, lade du märke till...
...den särskilda korgen i badrummet för dina skjortor
och en för sockor och pruttiga kallingar.
Här är jag.
Känslan är ömsesidig.
Det är en sak jag inte förstår.
Jag måste fråga en sak om den där operationen.
Vid överföringen
fick monstret en del av din underbara hjärna, men vad fick du av honom?
Nej, jag tror inte...
Livets mysterium.
Äntligen hittade jag dig.
Visiontext text: Susanna Wikman
SWEDISH
Downloaded From www.AllSubs.org