NORDPOLEN
I kender Rudolf, Som trak Julemandens kane så sejt
Og reddede julen Ved at lyse op hans vej
Men der er mere endnu
For nytåret reddede Rudolf nemlig også, du.
Det begyndte den samme tågede nat.
Julemanden modtog en underlig besked.
Hvad er det?
Det er fra Fader Tid.
Min gamle ven.
"Kære Julemand. Jeg er virkelig på den.
Du må hjælpe mig. Det gamle år slutter om en uge.
Men denne gang følger der muligvis ikke et år efter.
Godt, det nye nytårsbarn, er blevet væk."
Hvor forfærdeligt.
Hvis nytårsbarnet ikke findes -
- vil det gamle år bare fortsætte -
- og det vil altid være den 31. december.
Jeg sender straks et hold ud.
Men vent.
Ingen vil kunne finde vej i den mørke tåge og sne.
Kun Rudolf.
Atter afhænger alle verdens små børns lykke af dig.
Du skal finde nytårsbarnet.
Og du har mindre end en uge til det.
Mener du det?
Rudolf, men din lysende næse ...
... har du seks dage til at rette op på det hele.
Jeg skal gøre mit bedste, Julemand.
Ja, Godt, det lille nytårsbarn var væk.
Og Rudolf med den røde tud var på vej hen til mig -
- før han begav sig ud for at finde nytårsbarnet.
Og hvor ved jeg så det fra? Hvem er jeg?
Jeg er Fader Tid.
Og hvad laver jeg?
Jeg gør, hvad alle fædre gør. Jeg ordner ting.
Mest tiden. Al tid i universet.
Jeg sørger for, at alt er i tiptop, tiktak stand.
Smølehoved.
Men først og fremmest sørger jeg for, at vi hver den 1. januar -
- får et lyst og lykkeligt nytår.
Derfor er jeg så ked af, at lille Godt er blevet væk.
Men Rudolf, han ... Nej, vent lidt.
Nu forhaster jeg mig.
Jeg gik lidt for hurtigt, kan man sige.
Tilbage, tak. Tilbage.
Til den nat, hvor Rudolf tog af sted -
- og blev mødt af General Ticker, en af mine pålidelige officerer.
Han er som et urværk.
Kom nu, General Ticker, du kan godt klare det.
Fader Tids slot kan ikke være ret langt væk.
Du er modig, sir. Jeg fryser, sir. Den pokkers sne.
Jeg fryser nu også.
Bliv nu ikke svækket. Din lampe skal lyse op.
Bare rolig. Jeg bliver ikke svækket.
En endelig fik de kæmpet sig -
- frem til den store ørken, Tidens Sand.
En ørken?
Hvad gør vi nu?
Vi krydser den, sir. Chefen, sir, er stadig langt væk.
Ligger Fader Tids slot på den anden side af ørkenen?
Nemlig, sir. Det er rigtigt, sir. Under den stjerne der.
Wow, der er stadig lang vej.
Kan jeg måske være til nytte?
- Hvem er du? - En ven.
Goddag.
Jeg er Den Store Kvartoverfem.
Fader Tid har sendt for for at hjælpe dig.
Den Store Kvartoverfem.
Må jeg kalde dig Kvart?
Helst ikke, hvis det ikke gør noget.
Hop op.
De var halvvejs gennem Tidens Sand -
- da pludselig ...
Hvad er det?
Jeg ser Den Gamle Æon. Vi må flygte.
Løb! Løb! Løb!
Løb!
Frygt Æon den Grusomme.
Det var kæmpefuglen, som havde terroriseret Tidens Sand -
- i umindelige tider, Æon den Grusomme!
Der findes bedre rester.
Det er ikke os, han kigger efter.
- Hvem så? - Jeg frygter, det er nytåret.
- Er du enig? - Det er jeg bestemt.
Han leder også efter Godt.
For Æon kan kun leve, til han er en æon gammel.
Så bliver han til is og sne.
Hvor længe varer en æon?
Den kan ikke måles.
Men hans æon slutter den 31. december.
Han har kun seks dage tilbage.
Det er derfor, han vil fange nytårsbarnet: for at stoppe tiden.
Hvis den 31. december varer evigt, så vil han også leve evigt.
Han vil aldrig blive til sne. Han vil aldrig stoppe sin terror.
Ikke hvis vi finder Godt først.
Kom, Store Kvartoverfem. Få os hurtigt hen til Fader Tids slot.
Nu, hvor det skal gå hurtigt, så kald mig bare Kvart.
Af sted, Kvart.
I løbet af ingen tid nåede de frem til mit slot.
Det Gode Nytårs Palads.
Det stemmer.
Din næse er lige så rød, som mit hår engang var.
De kaldte mig den Rødhårede.
Det er en fornøjelse, sir.
Rudolf, ved du, hvad der virkelig sker hver nytårsaften?
Ved du, hvordan vi går fra et år til et andet?
Nej, sir.
Jeg ved kun, at alle siger "godt nytår".
Det er også en god begivenhed, og den er også højtidelig.
For tidens gang er ærefrygtindgydende ...
... den er det eneste, der er givet i hele universet.
På en måde er det som en konge, der overlader sin plads til en anden.
Et nyt lille år begynder hver den 1. januar -
- uskyldig og ung som foråret.
Fingeren, der bevæger sig, skriver
Og bevæger sig så videre
Man kan ikke holde uret tilbage
Det tikker bare videre og videre
Fingeren, der bevæger sig, skriver
Og bevæger sig så videre
Så værdsæt minderne
For, det, der er væk, er væk
Og selvom du måske sveder og kæmper
Så er det skønt
Blot at være i lige
Så ...
Lad hvert øjeblik tælle
Fryd dig hver morgen
Fingeren, der bevæger sig, skriver
Og bevæger sig
Så videre
Og når midnat nærmer sig, venter det gamle år -
- og alle urene tæller ned mod hans sidste stund.
Midnat!
Og den magiske diamant sænkes for at illustrere slutningen og begyndelsen.
GODT NYTÅR
Godt nytår, godt nytår
I år sænkes diamanten måske ikke.
- Hvad er der sket med nytårsbarnet? - Han er stukket af.
Godt havde det slet ikke godt her.
Og jeg vidste intet om det.
Godt var anderledes end de andre nytår.
Han havde usædvanligt ...
... store ører.
Hillemænd. Jeg kan ikke lade være. Det er dælme nogle store ører.
Undskyld, men ...
De havde ingen onde hensigter.
Men den nat stak stakkels lille Godt af -
- og vi har ikke set det mindste til ham siden.
Jeg ville ønske, han var kommet til mig.
Jeg ved lige, hvordan han havde det.
De kaldte ham sikkert navne og ville ikke lade ham lege med.
Har du nogen idé om, hvor han løb hen?
Sygeplejersken sagde, han drømte om at se De Sidste Års Arkipelag.
Arkipelag?
- Hvad betyder det, sir? - En gruppe af øer.
De Sidste Års Arkipelag er det mest fantastiske af alle arkipelager.
Helt oppe mod nord i det nordligste af alle nordlige have -
- gemt væk fra resten af verden i en evig tåge over isen.
- Og hver ø er et år gammel. - Det forstår jeg ikke, sir.
Når et gammelt års tid er omme -
- trækker det sig tilbage og vælger en ø i arkipelaget.
Og øen bliver så hans alene.
Tiden står stille og er den samme som i det år, hvor han regerede.
De Sidste Års Arkipelag.
Godt skjuler sig måske på en af de øer, et af de forlængst forgangne år.
Jeg vil søge på alle øerne om nødvendigt. Hvor er de?
Tag derhen, hvor Tidens Sand møder Gammelt Venskab.
Der finder du et stort solur.
Et solur midt i al den tåge?
Stangen peger gennem tågen mod De Sidste Års Arkipelag.
Vend din skinnende næse i den retning.
Og afvig aldrig fra din kurs, Rudolf -
- så vil du rejse langt, langt tilbage i tiden.
Skru tiden tilbage
Lev det enkle liv igen
Lev som i "Husker du dengang?"
Skru tiden tilbage
Gå ad en solfyldt sti
At gå er bedre en at tage et fly
Skru tiden tilbage
Husk kun de gode tider, du havde
Husk ikke de dårlige tider Du har været igennem
Livet forsvinder Hurtigere end du aner
Snyd dig selv, det bør alle gøre
Skru tiden tilbage
- Skru tiden tilbage! - Skru tiden tilbage
Åh nej! Det er Æon.
Æon den Grusomme var fast besluttet på ikke at lade Rudolf finde Godt.
Og han ville for enhver pris stoppe rensdyret med den røde tud.
Det så ikke godt ud for Rudolf.
Han var på vej gennem tågen mod De Sidste Års Arkipelag -
- i sin søgen efter nytårsbarnet Godt.
Æon den Grusomme dykkede ned fra himlen.
Jeg må sejle hurtigere!
Æon skulle lige til at dykke ned, da ...
Hold da fast!
Frygt ej den forvoksede kylling, Rudy.
- Hvem er du? - Folk kalder mig Big Ben.
Se, hvad jeg kan.
Hop indenfor. Der er du i sikkerhed.
Hvad sagde du?
- Hvad? - Sidder du godt?
Det er svært at tale med noget i munden.
Ja, Big Ben. Men jeg må hellere sidde ovenpå.
Okay, som du vil.
Du får ikke lov at finde Godt før mig!
Slemme fugl!
Nej, end ikke Æon den Grusomme kunne røre Big Ben.
Næste morgen var Rudolf blevet fragtet -
- til den ældste ø i De Sidste Års Arkipelag.
Det var den ø, hvor En Million Før Kristus havde slået sig ned.
Mens Big Ben ventede i havnen -
- gik det lille rensdyr i land for at finde gamle En Million.
Er der nogen hjemme?
Det er da altid. Ikke? Ja?
- Hej. Du må være ... - Hvem? Mig? E.M.
- E.M? - En Million.
Det er for besværligt at sige En Million. Ikke? Ja? Jo.
Jo, det er det vel.
Hvorfor vender dine mundvige nedad i stedet for opad?
Jeg leder efter Godt, nytårsbarnet.
Hvad nu, hvis jeg ikke når at finde ham?
Ikke? Lad være med at tænke sådan. Tænk, at du gør det.
Når alt går skævt ...
... og mørke skyer trækker sammen ...
... så lad de mørke skyer briste.
Grin, og hvis du græder, vil du så se.
Det regner med solskin Det regner med solskin
Og det er sød musik for ørerne
Det regner med solskin Det regner med solskin
Når du smiler dine tårer væk
Så regner det med solskin Så regner det med solskin
Og snart dukker en regnbue op
Det regner med solskin Det regner med solskin
Når du smiler dine tårer væk
Så regner det med solskin Så regner det med solskin
Det lyder skønt, E.M. Jeg vil lytte til dit råd og finder Godt.
Hvem er Godt? Alle har det godt!
Helt ærligt, E.M.
Godt er det nye nytårsbarn. Han er væk.
Jeg tænkte, han var her.
Et lille barn? Ja. Ja! Ja! Ja!
- Er han her? - Nej. Men han har været her.
E.M. fortalte, at lille Godt havde været på besøg.
Han fik mange venner.
Engang reddede han en lille babypterodactyl.
Men desværre ...
Knust, og fordi han misforstod sine nye venners latter -
- lavede Godt en lille båd ud af en konkylie -
- sejlede væk og stak endnu en gang af.
Og siden har jeg ikke set ham.
Men hør her, lad os begge lede.
Han er helt sikkert på en af de her øer.
Måske. Ja?
Okay, så kom. Big Ben venter.
Til at begynde med var heldet ikke med dem. De ledte i to dage.
1893 kendte ham slet ikke.
1492 havde for travlt med at opdage ting til at tale med os.
1965 larmede for meget.
Og 4000 Før Kristus var optaget af at bygge pyramider.
Mange flere øer! Mange flere! Mange flere!
Men der er kun tre dage til den 31. december. Tiden rinder ud.
Ja, måske ved den ø derhenne noget.
Den ser flot ud.
Det var gamle Ti-to-tres ø.
Det var den mest fantastisk ø i hele arkipelaget.
Fuld a slotte og prinsesser og riddere i skinnende rustninger.
Så snart de nåede frem, mødte de øens indehaver -
- sir Ti-to-tre i egen høje person.
I leder efter den klejne baby, Godt?
- Er han her, sir Ti-to-tre? - Aye?
Hvor?
Ingen anelse i hele knolden! Men følg med mig!
Følg med, følg med, vi leder!
"Følg med, følg med, vi leder." Rasle! Rasle! Rasle!
De begyndte at lede på øen og spurgte alle efter Godt.
Og sikke mennesker, de mødte.
1023 var det år, hvor alle de eventyr, vi kender, faktisk fandt sted.
Sikke en skøn verden vi lever i
Når vi lever i fantasiens verden
Eventyr kan blive til virkelighed Hvis blot man ønsker det
Og der er intet, man ikke kan opnå
Sikke en skøn verden vi lever i
Husk blot Askepot og hendes sko
Man kan leve som en konge
Hvad kan være, hvad man vil
Så længe man bare tror, det er sandt
Og sikke en skøn verden det så er
Nej, desværre. Jeg har ikke set Godt. Har du, søde?
Aye! Jeg så ham! Jeg grinede så meget, at jeg faldt ned fra muren!
- Hvor er han? - Jeg ved det ikke.
Da alle kongens heste og mænd begyndte at grine, stak han af.
- Nej! - Næh!
- Ikke i håret! - Her er ingen baby!
- Beklager. - Led et andet sted.
Alle syv siger nej.
Jeg har set ham!
Men han stak af. Ingen babyer ønsker at blive hos mig.
Så tæt på og alligevel så langt fra!
De vidste det ikke, men lille Godt var tættere på, end de anede.
Godt så ned og så det mest indbydende hus, der fandtes.
Der var ingen hjemme, men der var så pænt og ryddeligt.
Han var meget sulten.
Og på bordet, opdagede han, stod der tre skåle med grød.
Den første var for varm.
Den anden var for kold.
Den tredje var helt perfekt.
Så han ville sætte sig og spise morgenmad.
Men den første stol var for hård.
Den anden stol var for blød.
Men den tredje var helt perfekt.
Han ødelagde den.
Det bliver husets ejer ikke glad for.
Men Godt var for træt til at bekymre sig om det -
- så han gik ovenpå, hvor der måtte være nogle senge.
Men samtidig kom hyttens ejere hjem.
Ja, lille Godt, nytåret, havde lagt sig til at sove hos en bjørnefamilie.
Tre bjørne.
Far Bjørn, Mor Bjørn og Lille Bjørn.
Nogen har siddet på min stol.
Nogen har ødelagt min stol.
Nogen har spist af min grød.
- Nogen har spist af min grød. - Nogen har spist min grød.
Nogen har sovet i vores senge.
Også i min.
Og der er han.
Der kan man bare se.
Han er sød.
Han kunne blive en god ven, min dreng.
Vil du være min lille ven?
Vi kan finde på lege.
Riddere og drager. Du er ridderen.
Og korsfarere. Det er en god leg. Skal vi det, min ven?
Godt havde endelig fundet en ven.
Og det er nok det vigtigste i hele verden, ikke?
Altså at få venner.
- Endnu en at bespise? - Junior savner en ven.
Han spiser nok heller ikke så meget.
Og han kan da i det mindste lide grød.
Nu skal jeg være dragen.
Nu skal du slagte mig. Slå mig. Ikke for hårdt, men gør det.
Det er kun en leg.
Du fik mig. Jeg er blevet slagtet.
Nu skal du lette på hjelmen i triumf.
Altså tage hatten af.
Det skal du! Det er sådan, legen er!
Du skal gøre det rigtigt. Du er da en køn ven.
Godt ville ikke miste sin ven.
Han indså, at når man leger en leg, skal man følge reglerne.
Se lige.
Jeg har da aldrig set mage.
Som alle andre havde bjørnene ingen onde hensigter.
Men de kunne bare ikke lade være med at grine af de ører.
Hov! Hvor skal du hen? Kom tilbage!
Kom tilbage, du er min ven. Der er farligt i skoven.
- Godt! - Godt, hvor er du?
- Kom frit frem, Godt. - Godt!
Godt!
Hvor er du henne, Godt?
Du må ikke gemme dig, Godt. Vi er kommet for at hjælpe dig.
Han må være her et sted.
Sku derop! Sku mod himlen!
Æon siger, du bare kan tage det roligt.
Jeg vil godt være din ven. Du vil kunne lide at bo sammen med mig.
Åh nej. Kom nu! Vi må ikke slippe dem af syne!
Bare Big Ben kan svømme hurtigt!
Big Ben kunne svømme næsten lige så hurtigt, som Æon kunne flyve. Næsten.
De slipper væk! Ben, gør noget!
Det kan du lige bande på. Pas godt på nu.
Han faldt af!
Men pludselig tog en strejfende vind ham.
Han er væk igen.
Og vi har kun to dage tilbage.
Den gamle vind bar barnet i mere end en dag.
Men ligeså pludseligt som den var kommet, forsvandt den igen.
Og Godt landede på en ny ø. Den, som tilhører ...
Halløjsa, lille ven. Jeg er 1776.
Men mine venner kalder mig Sytten. Vil du være min ven?
Jeg ved ikke, hvem du er -
- men du er velkommen til at fejre den 4. juli sammen med os.
Ja, du tror, det er den 30. december. Men ikke på denne ø.
Næh nej.
På denne ø er det den 4. juli hver eneste dag.
Kom! Du kommer lige i tide til den store parade!
Hej, lille ven. Din hat. Du skal vise flaget respekt.
Paraden er lige om hjørnet!
Jeg tror sørenjenseme, det var Godt, vi så!
Se lige de ører!
Åh nej. Vi kom for sent.
Igen!
Jeg er så ked af det. Vi ønskede ikke at være onde.
De ører. De ører.
Men I kan regne med min hjælp.
Milde Moses, det lyder sørme som ...
Det gør det sørme! Lyder som, ligner, lugter som og er ...
Så, så, så. Jeg tager dig med hjem.
Med hjem.
Æon har narret ham igen!
Stakkels lille Godt tror, at Æon er hans eneste ven.
Vi må følge efter dem! Vi skal efter dem!
Mod verdens ende! Sejren er vor!
Ved morgengry før vi dør. Vi må efter dem!
Hvordan? Det er nat. Vi kan overhovedet ikke se noget.
Det er her, jeg kan bruges.
Kom med. Der er en dag til nytår.
Det er vores sidste chance.
Æon den Grusomme fløj bort med nytårsbarnet Godt -
- tilbage til sit triste hjem, Øen Uden Navn.
Det var et grusomt sted, snarere et hjemsøgt isbjerg end en ø.
Langt væk fra De Sidste Års Arkipelag.
Direkte mod nord fra Nordpolen, hvor solen aldrig skinner.
Her bliver du aldrig fundet -
- og jeg vil leve for evigt.
Men Rudolf og hans venner gav ikke op.
Næh nej, på ingen måde.
Big Ben kendte vejen til Øen Uden Navn -
- og Rudols røde tud lyste den regnfulde nat op -
- som en magisk lampe i et hav af mørke og fortvivlelse.
Når vi at redde ham? Ja? Nej? Nej.
Det ser skidt ud for Godt.
Aye, aye, det er, det er ...
... håbløst!
Kom nu. Intet er håbløst. Vi skal nok finde Godt.
- Hvordan kan du være så sikker? - Vi er da nået hertil, ikke?
Tro på mig Så vil jeg dag for dag
Få alle jeres drømme til at gå i opfyldelse
Tro på mig For som man siger
Tro kan flytte bjerge
Jeg giver en hjælpende hånd Når noget går skævt
Og jeg vil stå ved din side Mens jeg hjælper
Tro på mig Andet beder jeg ikke om
Jeg vil bevare troen Trofast
Se, se, det regner faktisk med solskin.
Det var pokkers. Sku mod himlen.
Se, hvor Rudolfs tud har vist os hen.
Øen Uden Navn.
Rudy, gamle Æon må ikke se os, så sluk hellere for næsen.
- Men lad håbet brænde indeni. - Okay, Big Ben.
- Hvad er nu det? - Kig på mit ur.
Klokken 23:30 nytårsaften.
Gode Gud! Pokker og gamle bagdele. Vi har kun en halv time!
Så må vi skynde os. Kom, mænd. Lad os få fat på Godt.
Tomme for tomme kravlede de op ad tårnet af is og sne mod Æons rede.
Men pludselig ...
Jer der!
Den frygtelige lyd skabte en lavine, som væltede ned -
- over Rudolf og de andre, så de blev til hjælpeløse snebolde.
De er blevet begravet levende! Dit sidste håb er væk!
Du skal bo hos mig og være min slave!
Tiden vil gå i stå! Og jeg bliver ikke til is og sne!
Reddet. Endelig er jeg reddet!
Æon var så godt tilfreds, at han krøb ned i sin rede -
- og faldt trygt i søvn overbevist om, at Godt var hans for altid.
Og det så også ud til, at spillet var ude for Rudolf og vennerne.
Men nej. Vent lige.
Det er Rudolf. Han prøver at smelte sneen med sin tud.
Kom så, Rudolf. Du kan godt. Få næsen til at lyse.
Få den til at skinne.
Og så skal jeg finde Godt.
Hej. Jeg hedder Rudolf.
Vent. Vær ikke bange. Jeg vil gerne være din ven.
Du tror ikke, du kan have venner?
Hvorfor ikke?
Kom nu, du kan trygt fortælle mig det.
Er det på grund af dine ører?
Så slemt kan det heller ikke være.
Vil du se noget? Kig.
Kom. Grin bare højt.
Det generer ikke mig længere.
Men da jeg var lille, var det søreme ikke rart.
Har du aldrig hørt om mig?
Rudolf var for beskeden til at fortælle sin historie.
Så alle træerne på det gamle bjerg og snefnuggene ...
... hjalp ham med det.
Der er dådyr og rådyr Og tusinde smådyr
Elsdyr og pelsdyr Og så er er toddy'r
Men min øjesten
Det var Rudolf, som var ren
Kender I den om Rudolf Rudolf med den røde tud
Han var et gammelt rensdyr Som så højst mærkværdig ud
Alle de andre rensdyr Lo så Rudolf han blev flov
Over sin røde næse Det var ikke spor af sjov
Men en tåget julenat Julemanden skreg:
"Jeg kan ikke finde vej
Rudolf, kom og lys for mig."
Og I kan tro, at Rudolfs Næse lyste som et fyr
Skål for de røde næser!
Dejligt juleeventyr!
Jeg holdt ud, og da jeg blev ældre -
- fandt jeg ud af, at den tud var det skønneste i hele verden.
For den var anderledes end alle andres.
Og den var min. Det var mig.
Og ved du hvad? Med de ører -
- bliver du det bedste nytår nogensinde.
Kom, Godt, lad mig se dine ører.
Kom nu, vi er jo venner, ikke?
Du skal ikke være ked af det. Jeg kunne bare ikke lade være.
De ører gjorde mig så glad -
- at al glæden inde i mig bare væltede ud.
Sådan har alle andre det også.
Dine ører får folk til at få det godt.
Godt!
Dig!
Jeg har en idé, Godt. Tag hatten af. Hurtigt.
Og tag den aldrig på igen.
De ører.
De ører! De ører!
Det var første gang nogensinde, at det uhyre grinede.
Han grinede så meget, at han faldt ud af reden.
Han grinede hele vejen ned ad bjerget.
Og så grinede han O.M. Ti-to-tre og Sytten fri.
Sagt ligeud, så grinede han sin bagdel i laser.
Gamle Æon er ikke længere farlig. Han er helt kurereret.
Ingen kan blive til sne og is, når han er helt varm inden i af at grine.
Det er rigtigt.
Midnat.
Selvom vi fandt Godt, er vi for sent på den.
Opgiv ikke håbet.
Vi må kunne nå tilbage til Fader Tids slot inden det tolvte slag.
- Det kan I, Rudolf. - Det er Julemanden.
Hvis jeg kan nå verden rundt på en nat -
- så burde jeg også kunne nå hen til Fader Tid på et par klokkeslag.
De rejste hurtigere end glæden over Tidens Sand -
- helt hen til mit slot.
Og vi skyndte os at få Godt indenfor.
Vi nåede det. På sidste klokkeslag.
Og uden for var nytåret, Nittenhundrede Vidunderligt, kommet.
Godt, godt, godt, godt godt nytår.
Når sidste slag lyder, vil alle råbe Godt nytår
Godt nytår, godt nytår Må hver dag fyldes med glæde
Og intet mindre end lykke Hele året igennem
Sku' gammelt venskab rent forgå Og stryges fra vor mind'
Så løft din kop så glad op
Og du vil altid ha' lyst sind
Godt nytår, godt nytår Væk er alle bekymringer
Mit ønske for dig Må det blive opfyldt
Godt nytår
Godt nytår, godt nytår
Godt nytår!
Må det blive lyst og strålende.