I den nådige og barmhjertige Guds navn...
...fra Muhammed, Guds sendebud, til kejseren af Byzans.
Vær hilset, retfærdighedens kæmper. Lyt til det guddommelige kald.
"Jeg er Guds sendebud til folket. Tag imod Islam og bliv frelst".
- Han taler om en ny profet i Arabien. - Som da Johannes Døberen -
- kom til kong Herodes fra ørkenen og råbte op om frelse?
Til Muqawqis, Alexandrias patriark.
Kisra, kejser af Persien. Muhammed kalder.
Tag imod Islam og bliv frelst. Omfavn Islam.
Du kommer fra ørkenen og stinker af kamel og ged. For at belære mig!
Muhammed, Guds sendebud?
- Hvem har udnævnt ham til det? - Gud sendte Muhammed som en gave.
Danske tekster: Henrik H. Jensen
Historikere og eksperter i Islam, universitetet Al-Azhar i Kairo -
- og den muhammedanske kongres i Shiat i Libanon -
- har godkendt ægtheden og sagligheden i denne film
Skaberne af denne film respekterer den muhammedanske tradition -
- som siger, at enhver fremstilling af profeten er en hån -
- mod åndeligheden i hans forkyndelse Derfor afbildes Muhammed ikke
600 år e. Kr. da Europa levede i middelalderens mørke -
- og de gamle kulturer faldt, fødtes Muhammed i Mekka i Arabien.
Mekka var da en rig handelsby, hvor købmændene blev rige -
- på grund af et privilegium om, at de husede guderne.
En gang om året afleverede ørkenpræsterne deres afgudsbilleder -
- i Kaabaens forvaring.
Abrahams hellige sted var nu skueplads for en afgudsdyrkelse -
- som kunne prale med intet mindre end 360 guder.
Mekka, 610 e. Kr.
Bilal!
- Er dagens optælling klar, Umaya? - Nej, men i år er guderne af guld.
Lægger man guderne og fortjenesten sammen, bliver resultatet godt.
Endnu flere guder, som skal anbringes i Kaaba.
Der har vi karavanen fra Syrien.
De har haft travlt. De er sikkert tørstige.
- Yderligere fem mænd nordpå. - Hvor mange får skal jeg dræbe? 70?
Giv dem 100. Mekka er kendt for sin gæstfrihed.
Og ti lam til lederne!
Hos Hakim får digterne brød og vand.
Der slagtes poesi og prosa hver nat.
Og brødet, tro mig, er tyndere end vand!
Poesielskere, gør plads for Bu-Sofyan, en rig kunstelsker.
Når Bu-Sofyan inviterer en digter, er glæden stor, og vinen rigelig.
Der fremsiges smukke vers, og alle bryder ud i sang -
- når Bu-Sofyan byder digteren indenfor.
Fra silkeorme i Kina, mylady. En sand nydelse for lemmerne -
- og som De kan se, også en fryd for øjet.
- Ja. Syv længder. - 20 dinarer.
Det er til Bu-Sofyans hustru.
15 dinarer.
Godt! Kaabas guder har visse behov og udgifter.
Hvem er den mand, som stirrede ind i min sjæl?
Bær mig væk herfra!
Hvad skal Muhammed her? Hvorfor skrider du ikke ind?
- Han forandrer sig måske. - Nej. Han er jo 40 år.
Det er unaturligt. Med en rig kone kan han få det godt i Mekka.
Men han foretrækker en kold grotte. Det er unaturligt.
Han påkalder sig Al-Uzzas vrede, sundhedens gud.
Manat, velstandens gud, Al-Lat, familiens og stammens gud.
Og Hubal, som sætter gang i karavanerne og spår om fremtiden.
At udfordre guderne, så de kan høre os, er farligt.
- Oprørsk og blasfemisk! - Ja. Muhammed kommer til skade.
Jeg bliver trist, når markedet er forbi. Bliver det mon mit sidste?
Abu Talib!
- Pust ud, Zaid. - Er Muhammed kommet?
- Han har været deroppe i tre dage. - Nej, vi har ikke set ham.
Khadija håbede, han ville besøge jer på hjemvejen.
- Så er han stadig deroppe. - Tre dage!
Han kan komme til skade på bjerget. Jeg ved ikke, hvad det indebærer.
Mænd ser verden alt for tydeligt fra en bjergtinde.
Muhammed, læs...
I Herrens navn, som skabte mennesket fra en dråbe blod.
Som lærer det, hvad det ikke ved. Læs!
Han ryster stadig under tæppet, men han har talt.
Zaid, hvad skete der med min nevø på bjerget?
Han var alene i grotten.
Pludselig kom en engel ind til ham.
Englen sagde: "Læs".
Muhammed svarede: "Jeg kan ikke læse".
Englen befalede ham igen at læse.
"I Herrens navn, Ham, som skabte mennesket fra en dråbe blod".
"Som lærer det, hvad det ikke ved. Læs".
Var det Gabriel?
Det kan have været en drøm.
Da Muhammed kom ned fra bjerget, så han Gabriel tydeligt -
- som en mand i horisonten. Uanset hvor han kiggede hen -
- så han ham.
Gabriel gentog: "Jeg er Gabriel" -
"- og du, Muhammed" -
"- er Guds sendebud".
- Hvem har han fortalt det til? - Sin hustru og Ali.
- Samt hans gode ven, Abu Bakr. - Og dig.
Jeg er hans adoptivsøn.
Pas på, hvem du taler med.
Hils ham og sig at hans onkel fortsat vil beskytte ham.
Moses' Gud talte til ham gennem en brændende busk.
Du må lægge bånd på din nevø. Han deler byen i to lejre.
- Han sår splid i familierne. - De unge lytter til ham.
Han tiltrækker de unge.
Vi arabere adlyder vore fædre. Børnene er ikke vore læremestre.
Hvordan kan en mand på gaden blive Guds nye profet?
"Døde ben får liv. Den, som skabte mennesket" -
- "kan desuden få mennesket til at opstå fra de døde".
Måske svigter guderne os til fordel for en anden by.
Sig til ham, at han vil få indflydelse -
- og nøglerne til Kaaba, samt så mange penge, han ønsker.
Vi vil give ham, hvad han forlanger.
Muhammed, skån dig selv. Og mig.
Giv ikke en gammel mand en større byrde, end han kan bære.
Som barn lå du i mine arme. Jeg vil ikke se dig komme til skade.
Hvis du afviser dem, vil de gøre dig fortræd.
Han sagde: "Om jeg så fik både sol og måne" -
- "frasiger jeg mig ikke det budskab, som kommer fra Gud".
Gør, hvad du vil efter min død. men nu skal du adlyde din far!
- Hvorfor sårer du din far? - Hvis jeg drak mig fuld...
...og spillede terning, ville I kalde mig "løssluppen".
- Så ville du være mere min bror! - I er alle mine børn!
Jeg har givet dig alt, men det er åbenbart ikke nok.
Muhammed giver mig mere. Han giver hele verden mere.
Far, smid ham ud.
Det drejer sig ikke om Waleed, men om far. Du piner ham.
Hudayfa, vent!
Mosaab, hvordan kan de sige, det er noget nyt? Det er det jo ikke.
- I Mekka er det nyt. - Gud har sagt alt dette før.
Til Noah, Moses, Jesus. Til alle profeterne.
Men mennesket har forandret, forvrænget og glemt det.
Nu har Gud sagt det til Muhammed igen. Det er nyt igen.
- Hvem er det? - Jaafar.
- Hvad har du bragt med? - Guds ord.
Når solen er tilintetgjort, når stjernerne falder...
Når bjergene forsvinder, når drægtige kameler efterlades...
Når vilddyrene drives sammen, når havene hæver sig...
Når sjælene sorteres, når barnet, som begraves levende -
- spørger, hvilken forbrydelse hun blev myrdet for...
Når bøgerne lukkes op, når himlen rives væk...
Da får enhver sjæl at vide, hvad den har gjort.
Jaafar, var du der, da Gud sagde dette til ham?
Det er blevet daggry.
Ammar, dig først, derefter dig, Jaafar.
Ammar?
Din mor har ligget vågen hele natten. Hvor har du været?
Har du været sammen med Muhammed igen?
Hvad gør vi nu?
- Tilgiv ham. Det var min fejl. - Guden har hjulpet os hele livet.
Den faldt ned. Den kunne end ikke hjælpe sig selv.
Hvem har fyldt dig med den slags vrøvl?
Den rigtige Gud er usynlig. Han er ikke lavet af ler.
Ammar, vi ser guderne i Kaaba hver dag.
Jeg er bekymret for dig. Du lytter til folk, som vil gøre dig fortræd.
- Jeg lytter til Muhammed, mor. - Muhammed er gavmild.
Han giver og deler ud, men han udbreder farlige ideer.
At intet menneske skal sulte? Er det en farlig idé?
At den rige ikke må bedrage den fattige?
Den stærke må ikke undertrykke den svage. Er det farlige ideer?
Piger skal ikke tvinges til at gifte sig. De må vælge frit.
"Hold op med at begrave nyfødte pigebørn", sagde han.
Jeg har været heldig med hensyn til din mor.
Ja, men vi havde måske aldrig mødt hinanden, Yasser.
Det var lige før, du ikke var blevet født.
Jeg skulle begraves som mine to søstre.
Men min far kunne ikke få sig selv til at gøre det en tredje gang.
Da den anden pige blev...
Da far hældte sand over hende...
...greb hun fat i hans finger, som børn bør. Han fortalte min mor -
- at hun først gav slip efter et minuts tid...
...og først dag turde han give slip på hende.
Da jeg blev født -
- løb far skrigende ud af huset og sagde, han ikke kunne gøre det!
- Somaya, sådan er vore skikke. - Det er forkert.
Guder, som tillader dette, er ikke guder.
Jeg går hen til Muhammeds hus. Vi skal bede.
Han er en god mand.
Ja. Gå så.
To mænd følger efter ham!
Muhammed kan hverken læse eller skrive.
Nej, men han kan tale.
Hvadbehager? Kan han tale? Det kan du også. Ud med sproget.
- Hvad siger Muhammed? - Gud taler gennem ham.
Hvilke guder? Hvilke ord? En talende gud?
Din Muhammed taler åbenbart med sig selv.
Når Gud fortæller sit budskab, husker Muhammed hvert eneste ord.
- Det er Koranen. - Muhammed har fastet. Han drømmer.
Han skjuler sig under et tæppe og blunder.
Hans øjne er lukkede, men hjertet er åbent.
- Giv ham et spark! - Det er meningsløst.
Ved Muhammed ikke, vi lever af at huse guderne?
Vi ejer Kaaba. Hvert år kommer araberstammerne til Mekka -
- for at bede og handle med os. Skulle vi udskifte 300 guder -
- med én, som vi ikke kan se, men som findes hos mig, i Jerusalem -
- eller på månen? Hvor ville Mekka så være?
Vi tilbeder guderne, og de giver os en indtjening.
- Man kan ikke handle med Gud. - Unge mand, du får snart pisk.
- Ammar, vær nu fornuftig. - Jeg har et spørgsmål.
Muhammed hævder, at slaven er sin herres ligemand.
- Er Bilal, min slave, min ligemand? - Ja. Muhammed siger:
"Alle mennesker er lige for Gud".
Det tiltaler slaver og tiggere. Så kan de stille krav.
Bilal...
Lær denne mand at kende forskel på en hersker i Mekka og en slave.
Tag pisken.
Slå ham i ansigtet, så han kommer til fornuft.
Pisk ham!
- Pisk ham! - Få ham til at bløde!
Pisk ham!
Gør det, Bilal.
Hvis du ikke adlyder dem, slår de dig ihjel.
Det her er anarki. Selv slaverne lader sig påvirke.
Hvis du har guder, så husk, at de tilhører din herre!
Bilal, jeg købte din sjæl. Du skal straffes!
En Gud!
- Der findes kun én Gud. - Hvem er nu den stærkeste?
- Din herre eller den såkaldte gud? - Der findes kun én Gud...
- Kom med en stor sten! - En Gud...
En Gud!
Knus ham!
Knæk ham!
- Er I færdige med ham? - Der findes kun én Gud.
- Slaven præker åbenbart. - Umaya!
Abu Bakr vil betale 100 dinarer for slaven.
Det er forbudt at sælge en slave under afstraffelsen.
- Umaya tilbyder 200 dinarer. - Hvis slavepriserne forhøjes...
...bliver vi nødt til at bade os selv til næste år.
Tag ham bare. Jeg kan ikke bruge ham nu.
Vi skal bekende kulør. Gud siger, at Islams lære skal offentliggøres.
Åbn vinduerne, så hele verden kan høre det!
Vi kommer ud af mørket! Hør Guds ord!
Der findes ikke andre guder end Gud. Muhammed er Hans sendebud.
Gud er lyset!
Gud er vores lys! Kom, lad os marchere mod Kaaba!
Muhammed og hans Islam vil besudle og afskaffe vore guder.
De må ikke nå til Kaaba! Driv dem tilbage! Forsvar jeres guder!
Der findes ikke andre guder end Gud, og Muhammed er Hans sendebud!
Beskyt profeten!
Vagter!
Det er blasfemi, tåber!
Nu knuser vi dem. Der er kun ca. 30 stykker.
Nej, det er nok nu. Det vil blot tiltrække sympatisører.
Gud er stor! Gud er stor!
I den nådige og barmhjertige Guds navn...
I, som forkaster troen. Jeg tilbeder ikke de samme guder som jer!
- Ti stille, falske profet! - Beskyt profeten!
Guds sendebud, gå tilbage!
Hamza!
Du er modig. Han er den modigste mand i ørkenen...
- Når han møder ubevæbnede mænd. - Muhammed er en løgner.
Du forbyder ham jo at tale.
Hvor er løgnen og sandheden, når ingen taler om dem?
Muhammed er en bedrager!
Rejs dig op og slå mig, hvis du tør!
Jeg støtter hans religion og alt, hvad han siger.
Den, som har modet til at slås, han må slås med mig
Muhammed, når jeg jager i ørkenen om natten -
- ved jeg, at Gud ikke bor i et hus.
Hvem skulle tro, at Hamza, af alle mennesker -
- med sin svaghed for vin og løvejagter -
...skulle slutte sig til Muhammed? - Jo mere vi angriber ham...
...desto flere tilhængere får han. - Hvor finder han sine ord?
Det ved jeg ikke.
Hvordan kan en uvidende mand komme ned fra bjerget fuld af poesi?
Hvis det så bare var poesi...
Han påstår, det er Gud.
Hvordan bekæmper vi nogen, hvis styrke vi ikke forstår?
Muhammed lover himmel og træer, så naturligvis er han populær.
Vi må overtalt folk til at lytte mindre til ham.
Vi begynder med de svageste.
Din tur!
- Nåde! - Stræk hende ud!
Hvem er din Gud? Svar mig!
- Hvem er din Gud? - Der findes kun én Gud.
Og Muhammed er hans sendebud!
Ammar, din far og din mor er Islams første martyrer!
De er kommet i Paradis!
Hvor meget er I villige til at lide?
Profeten siger, vi skal forlade Mekka.
Hvis I bliver her, bliver I myrdet. En efter en.
Muhammed siger, Abessinien har en kristen konge.
Dér behandles alle godt.
I må tage af sted... i dag.
Ryttere!
Gud være lovet. Vi går videre.
Vi fulgte deres spor, men pludselig forsvandt de!
Ude i ørkenen under gribbene, og så lod du dem undslippe!
- De forsvandt, siger jeg jo! - Muhammed er her stadig.
Kun de svageste tog af sted.
De har sværtet vores ry. Vi er hæderlige købmænd.
Vi har ikke råd til skandaler.
Abessinien? Ammar, du er kong Annajashis ven.
Kan du udnytte dette venskab?
Ja. Jeg kan nok få dem tilbage.
Abessinien.
Rejs dig op, Amr.
Vi vil efterkomme alle dine krav.
Judas løve... hvor skal jeg begynde?
Du kan begynde med vores venskab.
Nogle af vore slaver er flygtet til dit kongerige.
I kan få dem tilbage, når I udleverer vore slaver.
Der er dog frie mænd blandt dem. Rebeller.
Rebeller?
Hvorfor er jeg ikke blevet underrettet?
Det er religiøse rebeller.
Alle religioner har fra tid til anden været oprørske.
Slavernes kroppe tilhører os.
Men da Jesus Kristus er vor hyrde, er vore sjæle hans får.
Disse arabere har forrådt deres fædres religion.
De følger en dåre, som de kalder... profet.
Jeg kan ikke fængsle dem, før jeg har forhørt dem.
De der stivsindede personer vil hænge dem.
- Bøjer I jer ikke for jeres profet? - Muhammed er et menneske.
- Vi knæler kun for Gud. - Hvor er Muhammeds underværk?
Var han profet, ville han oplyse himlen med sine mirakler.
Ja. Gud giver sine profeter tegn, så vi kan genkende dem.
Muhammeds mirakel er den Hellige Koran.
En bog, skrevet af en udannet mand? Og tilegnet Gud!
- Kejseren har hørt tilstrækkeligt. - Jeg tænker på pinsen.
Da Gud sendte ildtunger ned over apostlene -
- kunne de tale sprog, de aldrig havde lært.
Men sker den slags i vor tid?
Jeg har hørt rigeligt. Jeg er ikke overbevist.
Da vi blev forfulgt i Mekka sagde Muhammed: "Tag til Abessinien."
- "Dér behandles alle godt". - I fik jeres retmæssige straf.
- Hvorfor blev I sendt til mig? - Du tror på vores Guds bog.
Gud vil beskyttes os i dit hjerte!
At snakke med dem er som at udvinde vand af et fatamorgana.
Men de har pålagt mig at lytte til dem, min ven.
Fortsæt.
Vi har dyrket guder af træ og sten i årevis.
Vi vidste intet om Gud. Vi havde kun et fåtal jordiske love.
De rige forsømmer de fattige! Menneskets medfølelse -
- når han løfter sin faldne broder, beskrives som en tilsidesættelse -
- af samfundsordenen!
For at fjerne denne umenneskelighed har Gud udvalgt en mand.
Og det er noget, vi tror på.
- Du er oprevet. Tag dig sammen. - Jeg taler om Guds sendebud.
Muhammed siger, vi skal dyrke én Gud og tale sandt.
At elske sin næste, at være barmhjertige -
...kan ske i form af et smil. Beskytte kvinder mod udnyttelse.
At beskytte forældreløse og vende os fra guder...
...af træ og sten! - Det er jo blasfemi!
Vi er en gammel kultur. At kalde vore guder træ- og stenguder...
...vidner om en uvidenhed. - Vi dyrker ikke billeder og form.
Vi dyrker den ånd, som besjæler formen.
Jeg indrømmer, at afgudsdyrkelsen kan være svær at forstå.
Tak.
Med hensyn til kvinderne...
Gud har skabt kvinden til at være mandens ledsager.
- Hun er anderledes men ligeværdig. - Ligeværdig?
Vi køber dem, giver dem mad og tøj, udnytter dem...
...og gør os af med dem. Skulle kvinder være vore ligemænd?
Gud skabte mennesket ud fra et menneske og en kvinde.
Amr, du må respektere alle kvinder i din egen mor.
Hvordan er jeres 300 guder så tavse -
- når hans ene gud er så veltalende?
Gud har talt til os før. Gennem Abraham, Noah, Moses -
- og Jesus Kristus. Hvorfor kan han ikke tale via Muhammed?
- Hvem har lært dig disse navne? - De står i Koranen.
Jeg kendte Muhammed da han var fårehyrde!
Vi kendte Kristus som en tømrer.
Kristus' og Muhammeds ord er som lysstråler fra den samme lampe.
De lyver og fornægter Kristus! I dyrker tre guder:
Faderen, Sønnen og Helligånden!
- Hvad mener du om Kristus? - De ser ikke Kristus som Guds søn!
Fortæl mig om Kristus.
Vor profet har lært os, at Gud indgød Helligånden -
- i en jomfrus skød. Hun hed Maria og fødte apostlen Kristus.
- Han siger apostel, ikke søn! - Hvad siger jeres mirakel, Koranen...
...om Jesu Kristi fødsel? - Må jeg citere bogen?
Træd nærmere.
I den nådige og barmhjertige Guds navn...
...står der følgende om Maria: Hun forlod sin familie -
- og gik østpå. Vi sendte ærkeenglen Gabriel, som sagde:
"Jeg, Guds sendebud, bebuder den hellige søns fødsel".
"Hvordan kan jeg føde en søn, når ingen mand har rørt mig?"
Gabriel svarede: "Din Herre siger, at dette vil ske".
"Vi betragter ham som et tegn og som en nådegave fra os".
Det er bestemt.
Forskellen mellem os og jer...
...er ikke tykkere end denne linje.
Om du så gav mig et bjerg af guld, udleverede jeg dem ikke.
I kan bo i fred i Abessinien, så længe I ønsker.
Må Gud velsigne jer, når I vender tilbage.
Skandaløst! Muhammed ødelægger vore udenlandske relationer.
Godt. Så landsforviser vi ham!
Abu Talib beskytter ham. Vi forviser hans slægtninge!
Hele bundtet. Vi udstøder dem.
Ingen købmand må handle med dem. De mister deres jord!
Ingen må bage deres brød eller gifte sig med dem, før de afsværger!
Disse år var de værste i Muhammeds liv.
I tre år måtte de sulte, tørste og udstå den åbne ørkens grusomheder.
Men sorgens år kom først, da Khadija, Muhammeds hustru, døde.
Senere døde Abu-Talib, hans gamle beskytter.
På sit dødsleje forsøgte han igen at forsone Mekka og Muhammed.
Det eneste, han krævede af dig var et eneste ord.
En... en Gud.
Vi havde gerne givet ham ti ord, men det ord, han ville have -
- ville detronisere alle guderne.
Du turde ikke engang...
...lytte til ham.
Med onklens død havde Muhammed ikke længere en beskytter.
Han var nu i fare i Mekka. Sammen med adoptivsønnen Zaid -
- drog han af sted mod byen Taif og bad om tilladelse til at præke.
Men byens børn kastede med sten for at jage ham tilbage til ørkenen.
Hvad laver I? Hold op!
Lad ham være! Gå med jer!
Muhammed kaldte det den bitreste dag i sit liv.
Men så, som ved et mirakel, da hans mission syntes at have slået fejl -
- forandredes alt. En deputation fra den rige by Medina -
- udbad sig et møde. Han skulle fungere som mægler -
- i et forsøg på at løse deres strider og undgå borgerkrig.
Til gengæld krævede Muhammed, at de kun måtte dyrke den ene Gud.
Vent! Vi risikerer at blive udstødt fra det øvrige Arabien. Vi venter.
Løftet indebærer en krigsrisiko. Brødre bliver til fjender -
- og guderne bliver til brænde! Det er konsekvensen af løftet.
Derefter er der ingen vej tilbage. Muhammed er virkelig Guds sendebud.
- Den, som tvivler, gå nu. - I andre gør som jeg.
Jeg bekender mig til den eneste Gud. Og til dig, Muhammed.
Han er af os, vi er af ham. Lad ham bringe sine disciple til os.
Til Medina!
Denne færd forandrede verden. "Hegia", flugten til Medina.
70 personer, opdelt i to grupper, vandrede 400 km i ørkenen.
Konsekvenserne af denne vandring blev så omfattende -
- at en ny tidsregning begyndte. Islam havde fundet sin fremtid.
Muhammed blev i Mekka, med fare for at blive dræbt -
- indtil alle hans disciple var draget af sted.
Muhammed er blevet en nation! Han har fået en by.
Han har fået og afgivet løfter. Og du, Salool, konge af Medina...
- Du mistede dit rige i nat! - Pas hellere på, Bu-Sofyan.
Hver gang du importerer parfume, må du smugle det ind i Medina.
- Han har sat dig kniven for struben. - Hvad vil du gøre?
- Jeg venter. - Hvor længe?
Indtil I fordriver ham, for at redde jeres levebrød.
- Og i mellemtiden? - Jeg agter at acceptere forholdet.
Han får ikke min fødselsret. Medina er en omvendelses værd.
- Hykleri! - Ja, men et klogt hykleri.
Skulle kong Salool tørre ansigtet fem gange om dagen under bønnen?
- Det lyder utroligt. - Det bliver måske ikke nødvendigt.
Nu gør vi det, vi skulle have gjort tidligere. Vi dræber Muhammed.
Kom og se med. De siger, øvelse gør mester.
Syv unge mænd fra hver sin familie. Min søn Ikrima er blandt dem.
De skal dolke ham ihjel... sammen.
Hvis man deler ansvaret for hans død, hvem bærer da skylden?
Jeg ved ikke rigtig. Muhammeds krop omfatter alt for meget.
- Hans sjæl, hans ord... - Det er da en genial løsning.
Og endegyldig.
Nej!
Hans fætter Ali lå der for at dø i stedet for ham.
Hvem er det, vi slås mod?
Han kan ikke være nået langt. Han er flygtet ud i ørkenen.
100 kameler til den, som bringer Muhammed tilbage, død eller levende!
Led efter tre af dem. Muhammed, Abu Bakr og vejviseren Uriqat!
- Hvad er det? - Det er ikke fritgående kameler.
De har spist dadler... i byen.
- Hvorfor rider vi så ikke nordpå? - De efterlader sporene, ikke jeg.
- Nomader, som begiver sig vestpå? - Jeg ved, hvad jeg taler om.
De siger, du kan spore en fugl ved at lugte til luften.
Vi følger med.
Han kan være i grotten derovre!
Muhammed, hvis du kommer ud, bringer vi dig levende til Mekka!
Muhammed, kom ud!
- Spindelvæv. Han er ikke her. - Duerne ville ikke bygge rede her.
- Vi skulle være redet nordpå. - Vi kan godt nå at indhente dem.
En spindelvæv var det eneste, der adskilte Muhammed fra morderne.
Men han var en mand, som ikke kunne dræbes.
Vejviseren førte ham og Abu Bakr gennem ørkenen -
- og den stærke sommervarme. I Medina ventede hans disciple -
- men de frygtede, der var hændt ham noget.
- Kan du se noget? - Nej.
Han er kun et menneske. Ingen kan overleve i den varme.
Der! Nu ser jeg dem!
Skjul dig et sted. Måske slipper jeg dig fri senere.
Velkommen til Medina, den velsignede by, Guds sendebud!
Du kan bo hos mig. Jeg har byens fineste hus.
- Gør mig den ære... - Bo hos mig!
Dæmp jer ned! Profeten får svært ved at vælge blandt så mange.
Der, hvor Gud styrer kamelen, der skal han bygge sit hus!
Vi slipper kamelen fri. Der, hvor den sætter sig, skal profeten bo.
Klogt sagt. En kamels valg kan ikke fornærme nogen.
Her bygger vi profetens hus.
Og vores første mødested! Et bønnehus!
Islams første moské... her!
Gud er stor. Gud er stor!
Guds profet skal ikke bære rundt på mursten.
Giv mig den der.
Du arbejder for hårdt. Sæt dig ned og lad os andre arbejde.
- Se! Han henter flere. - "Arbejde er gudsdyrkelse".
- Han er 53 år. - Hvor gammel er du selv?
Der mangler noget. En klokke, som kalder folk ind.
De kristne bruger en klokke.
- Eller et horn? Som jøderne bruger. - En tromme.
- Det er for voldsomt. - En menneskestemme?
- Som i Amra Bel El Katabs vision. - Hvis profeten er indforstået.
- Han peger på dig, Bilal. - Mig?
Du har en god stemme. Brug den. Gå op på muren.
Gud er stor. Gud er i sandhed stor!
Der findes ikke andre guder end Gud!
Jeg bevidner, at Muhammed er Guds sendebud!
Kom til bøn! Kom til bøn!
Kom og arbejd. Kom og arbejd!
Gud er i sandhed stor!
Der findes ikke andre guder end Gud.
Brødre!
I dag vil en mand fra Medina omfavne en mand fra Mekka.
De skal dele alt ligeligt. Omfavn jeres næste, i broderskab.
Jeg er træt af det slavekysseri! Læs det her.
Profeter burde snarere tænke på det hinsidige.
- Hvordan har min søn det? - Han beder som en hest!
- Svider det i hænderne? - Huset må ikke brænde ned.
Han lovgiver som en konge. Han siger, at Islam er vigtigere -
- end loyalitet over for stammen og familien.
- "Alle muslimer er slægtninge?" - Stammernes natur skal ændres først.
Faren ligger her. Lighed. "Du er ikke bedre end din næste".
- Tåben mener det sgu! - "Jøder og kristne -
- "har samme rettigheder som muslimer. Jøder, som kommer til os..."
..."skal beskyttes". - "Kvinder skal have arveret"!
- Får kamelerne også rettigheder? - Ja. De må ikke lastes for tungt.
Han laver om på byen... min by!
Fanden ta' ham!
Han har taget vore sønner og vor fremtid fra os.
- Hans rettigheder... er vore fejl. - Ikke længere.
Denne gang går vi ikke kun efter hans slæng.
Vi tager alt af værdi i Mekka. Tæpper, huse, sølv...
...og beriger vores karavane til Damaskus.
Hør på mig, venner! Jeg bringer nyt fra Mekka.
Alle jeres efterladenskaber er væk.
Abu Bakrs hus, profetens hus. Solgt! Hvert bæger og beklædning...
Alt er blevet solgt på markedet. I ejer ingenting.
- Vil I ikke tage kampen op? - Hvem taler om at slås?
- Findes der andre måder? - Hvis profeten siger "slås"...
...så slås vi. Nu siger han "fred". - Netop.
I er et fredselskende folk. I er åh, så tålmodige!
Genoptag arbejdet.
Vi er nødt til at forsvare os. Du er Guds sendebud.
De håner og plyndrer os, uden at vi gør noget.
Vi er nogle ynkelige krigere. De lader sig styre af griskhed.
Vi lader os styre af Gud... og af dig.
Jeg ved, du afskyr sværdet. Men vi bliver nødt til at slås.
De har stjålet vores ejendom og ført den til Damaskus.
For Guds skyld, bring den tilbage!
Tilgiv mig. Jeg forivrede mig.
Det dunker i mit hoved.
Jeg trygler dig... bekæmp dem!
Se solen!
Det er ikke tid til bøn endnu.
Gud har givet sit sendebud et budskab:
Slås! Men I skal bekæmpe modstanderne på Guds måde.
Fordriv dem. For forfølgelse er værre end massakrer.
Bekæmp dem, indtil forfølgelsen stopper. Religionen tilhører Gud!
Men hvis de stopper, må krigen også ophøre.
Gud elsker ikke den, som starter en krig. Kæmp på Guds måde...
...mod jeres modstandere! - Gud er stor!
- Gud er stor, Gud er stor! - Gud er stor!
Profeten har bestemt følgende: I må ikke skade kvinder -
- børn eller gamle mennesker. I må ikke gøre krøblinge fortræd.
I må ikke skade bonden på marken, I må ikke fælde træer...
Angrib kun dem, som har fordrevet jer, berøvet jer jeres rettigheder -
- og beriget sig selv med jeres ejendele!
Og nu... af sted mod Bedrs kilder!
Nyheder fra Medina: Grib jeres våben!
Forsvar jeres rigdom! Muhammed vil angribe karavanen!
- Hvor mange mænd? - 300. To heste.
- Vi har 100 heste. Kameler? - 70.
- Vi har 170! - Læs 20 kameler med vin.
Jeg glæder mig til denne krig. Vi kan ikke tabe den.
Send Bu-Sofyan til Bedr. Vi mødes ved kilderne i morgen.
Bedrs kilder ligger her. Og Muhammed er her.
Mit angrebspunkt er karavanen... her. En dagsmarch.
Mød dem ved kilderne.
Jeg er ikke meget for det...
Der er for meget Mekka i min karavane til at tage chancen.
Sluk ilden og læs kamelerne!
Vi drager vestpå, væk fra kilderne.
Det kan du da ikke! Du skal møde dem ved Bedr.
- Vi kan drikke dem som rå æg! - Muhammed kan ikke nå mig i morgen.
- Hvor er din ære, Bu-Sofyan?! - Heder?
På ryggen af mine kameler. Ja, jeg flygter.
Muhammed har indtaget kilderne.
Han styrer imod os. Han må være gal!
Bu-Sofyan drager vestpå, væk fra Bedr.
Så er karavanen i sikkerhed. Vi behøver ikke slås.
Hvis vi slås, vil det medføre blodige fejder mellem brødre.
Mellem far og søn. Hudayfa, din egen søn er hos dem!
Mekka er større end din familie.
- Din anden søn gør dig ære. - Lad os slås. Vi befinder os i nuet.
Lad fremtiden være fremtid.
Otba er ikke en kryster.
Vi gør det af med dem i morgen. Vi drager i krig!
Er I klar?
Stil jer op på række! Indtag kampstilling!
Indtag jeres pladser!
Tilbage i geleddet!
Muhammed har fyldt kilderne op. Nu må vi slås for at få vand.
Godt. Så slås vi.
Brødre, vi kontrollerer kilderne, i Guds og Hans sendebuds navn.
Vi venter her.
Giv os jeres forkæmpere!
Hvem er I? Vi forventer at se vore ligemænd!
Kom tilbage!
Min broder Shaiba!
Min søn Waleed, og mig selv!
Nej, ikke dig...
Ubaida og jeg...
...og Ali.
Er vi jeres ligemænd? Der findes kun en Gud...
...og Muhammed er hans sendebud.
Bueskytter, fremad!
Bueskytter!
Tag sigte!
Skyd!
Bueskytter, tilbage!
- De omgrupperer sig. - Fremad!
Angrib!
Umaya.
Umaya!
Bilal!
Allah Akbar!
Mod sejren!
Profeten har set dig. Du må ikke binde fangerne! Befri dem!
Befri dem, sagde jeg!
Giv dem vand... og mad. Del maden ligeligt...
Hvis de går, så går I ved siden af.
En fange, som kan lære ti muslimer at læse, går fri.
- Hvorfor går de ikke deres vej? - De bebrejder mig.
Jeg skulle være druknet i Bedr, men jeg reddede karavanen.
Hvorfor råber de min fars og brors navn?
Jeg behøver ingen påmindelser.
Muhammed. Ali! Hamza!
Med mine negle, Hamza, skal du få din straf. Med mine negle!
Morder! Bandit!
Slagter! Morderiske udyr!
Du slagtede min far, Hamza.
Jeg vil jagte Løvejægeren. Hamza skal være min jagede løve.
Mit bytte. Og når du er død, vil jeg skære dit hjerte ud -
- og smage dit blod. Skære dig i småstykker!
Stands din jamren! Vi gør det, der skal gøres.
Vi indkalder vore forbundsfæller og danner en hær. Denne gang -
- forbereder vi os grundigt.
Hamza!
Er det pesten? Hvad er det her for en by?
Her kan man fylde sine lommer. Ingen passer på butikkerne.
Gud våger over butikkerne. Hvor kommer I fra?
- Yemen. - Gjorde I holdt i Mekka?
- Mekka ligger på vejen. - Du svarede ikke på spørgsmålet.
- Gjorde I holdt i Mekka? - Kun for at lade kamelerne hvile sig.
De hviler sig bedre i Mekka end noget andet sted i verden.
- Hvad siger rygterne? - Det ser sort ud. De samler sig.
Alle unge mænd med et sværd samles i Mekka.
- Vores styrke holder til her. - Undervurder dem ikke.
De tager mod til sig. I Mekka høres musik i alle huse.
Abessinsk slave: Wahshi. Dygtig og ond. Se ham.
Du bliver løsladt. Du får din vægt i sølv og din højde i silke.
For sådan et flot kast.
Så kommer de omsider. Snart ved vi, hvor mange de er.
Det er en stor hær. 3.000 mand. Og flere hundrede heste.
- Vi besejrede dem i Bedr. - Det er et år siden.
De er kommet for at hævne Bedr. Hent jeres sværd.
Soldater fra Mekka!
Blod kræver blod. Hævn de døde fra Bedr!
Der er Hamza. Kan du se ham?
Han kan blive din store lykke.
Ubada... rytterne på flanken...
- En mærkelig placering. - De står under Kahlids befaling.
- Ham har jeg ofte tænkt på. - Hamza!
Profeten spørger, om du har set rytterne?
- Det virker mistænkeligt. - 50 bueskytter holder øje med dem.
Uanset hvad der sker, skal de holde rytterne stangen.
Zaid, sig til profeten, at vi er klar.
- Hvad tror du? - De er flere end os...
...så det ser fornuftigt ud. Vi kan se dem, de kan se os.
Konfrontationen skræmmer mig ikke.
Ære være Hubal!
Når Muhammed giver tegn...
...rykker vi frem mod dem.
Hamza!
Klar med våbnene!
Vi marcherer...
Angrib!
Bueskytter!
Fremad!
De har dræbt Hamza! Efter dem!
- Sejren er vor! - De flygter! Krigsbyttet!
Tilbage til jeres positioner!
De har splittet os. Vi har tabt slaget!
Ikke endnu.
- Hvor er profeten? - Muhammed er død.
Nej, han lever. Han kæmper!
Tilbage! Tilbage til bjerget!
Holdt!
Jeg troede, vi havde tabt. Vor sejr er din, Khalid.
Ikke før Muhammed er død. Han er deroppe i klipperne.
- Vi har hævnet Bedr. - Vi kan dræbe ham og Islam.
Fanatikerne flokkes stadig om ham. De beskyttes af bjerget.
Muhammed, hør godt efter!
En dag for en dag. Dagen i Uhud mod dagen i Bedr!
- Vore døde har svaret jeres døde! - Vore døde er i paradis.
Jeres døde brænder i helvede!
Hamza...
Hamza!
Kan du høre mig? Ved du, at jeg er her?
Det er mig. Hind!
Hamza, husker du, hvordan du dræbte min far og min bror?
Nu da du er død, er mit hjerte lettet.
Hører du! Lettet!
Men jeg er ikke færdig med dig. Døden er ikke nok.
Wahshi, skær ham op. Skær ham op!
De har tabt. Nu kommer de hjem og graver endnu mere.
- De er ikke rigtigt kloge. - Det strider mod al fornuft.
De er til og med glade for at have tabt.
Gud har sendt nederlaget som en prøvelse.
De kæmper for himlen. De skal nok få deres vilje.
- De vil have Mekka. - De får Mekka.
- Når vi ser stjernerne midt på dagen. - Du må ikke undervurdere dem.
Kære ven... Mekka er mere end deres hjem.
Det var der, Gud talte til menneskene.
De længes sygeligt efter Mekka.
- De vandrer som pilgrimme. - Hvad?
- Ubevæbnede. - Ubevæbnede?
Bu-Sofyan vil slagte dem ude i ørkenen.
Tror man på Gud, som de gør, undgår man måske at blive slagtet.
Men jeg er enig. De bliver formodentlig slagtet.
Lad dem ikke provokere jer! Det er det, de ønsker. Stå stille!
Fred være med dig.
Profeten siger: "Alle, som elsker Gud skal forny deres ed".
Gå ind under træet!
De har sendt en anden.
Det er Suheil. Så kan vi måske nå til en aftale.
Muhammed, du har hørt betingelserne for våbenstilstand -
- mellem dig selv og Mekka. Har du accepteret dem?
Hvad er dette? "I den nådige Guds navn..."
Hvem er denne nye "nådige" gud?
Jeg kender ham ikke. Stryg den passage.
Det her går jeg ikke med til. "Muhammed, Guds sendebud".
Havde jeg troet, du var sendebuddet, havde jeg ikke kæmpet mod dig.
Skriv:
"Muhammed, Abdullahs søn, accepterer Suheils betingelser".
Det er efter min mening mere sagligt.
Godt. Så er vi enige.
Du afbryder din pilgrimsfærd og vender hjem.
Mekka er vort hjem.
Men... I får lov at fortsætte pilgrimsfærden til næste år.
Men kun i tre dage. Frem og tilbage.
Våbenhvilen gælder i ti år. I denne periode -
"- må I ikke angribe stammer, eller overfalde karavaner" -
- "eller nogle af vore folk... og omvendt.
Hvis I gør os fortræd, ophører våbenhvilen omgående.
Og omvendt. Er det forstået?
Ti år... ti års fred.
Den tid har vi brug for. Og vi vil bruge den fornuftigt.
Disse breve fra Muhammed, Guds sendebud -
- kalder verdens herskere til Islam. Heraklius, kejser af Byzans.
Kisra, kejser af Persien. Muqawqis, patriarken i Alexandria.
Gud være med jer!
Islam kender ikke til racer. En araber -
- er ikke mere værd end en udlænding, en hvid er ikke en sort overlegen.
For Gud er alle mennesker lige.
Ønsker du ikke din nabo det samme som dig selv, er du ikke troende.
Går du mæt i seng, mens din næste er sulten -
- er ikke muslim.
Den lærdes blæk er mere hellig end martyrens blod.
En mand, som læser, behager Gud. Derfor skal I lære at læse.
Når I har lært at læse, skal I lære andre at læse.
Jøderne med deres bibel og de kristne med deres testamente -
- skal nyde jeres respekt. Deres bøger kom også fra Gud.
Muhammed er ikke andet end et menneske.
En dag samlede han ved. "Lad mig gøre det", sagde jeg.
"Hvorfor"? - "Fordi du er Guds profet".
"Du skal ikke gå rundt og samle brænde".
Han så på mig og mumlede:
"Gud synes ikke om den, som ser ned på andre".
Jeg lagde mig ned og iagttog ham. Han holdt op, og rejste sig op.
"Ja, jeg er Guds profet", sagde han. "Men end ikke jeg ved" -
- "hvad der skal ske med mig".
- Amr, skal jeg følge med dig igen? - Nej.
Nej. Jeg ønsker at følge dig.
Jeg bevidner hermed, at der kun findes én Gud.
Og at Muhammed er Hans sendebud.
Gud tilgive mig for de gange, jeg har modarbejdet dig.
Islam tilgiver alt, som har været.
Undskyld. Jeg kom med...
Her er mine smykker. Jeg giver dem til de fattige.
- Må jeg tilbyde dig mit? - Ja.
Dit sværd bekæmpede Islam.
Nu, med Guds vilje, vil jeg være Hans sværd.
Alt er ligetil for Gud. Han afgør liv og død, sejre og nederlag.
Da vi underskrev aftalen, troede vi, vi havde tabt.
Men nu går vi fra sejr til sejr i menneskers hjerter.
Hvad var det?
Bu-Sofyan kommer!
Hvilken fornærmelse! Jeg er Bu-Sofyan.
Jeg kræver høflighed. Våbenhvilen er trådt i kraft.
Jeg vil tale med Muhammed. Hvor er han?
I moskéen.
Muhammed, vi har ikke brudt våbenhvilen.
Jeg kommer for at bekræfte den. Jeg talar på Mekkas vegne.
Hvorfor vender du blikket væk? Gå ikke. Muhammed, gå ikke!
Stratenrøvere brød våbenhvilen, ikke os. Det var mørkt...
Jeg sværger, at det var mørkt!
Barra, det her er din by!
Hudayfa, du er min ven. Hvorfor vil I ikke høre på mig?
Jeg er Mekka! Jeg er Mekkas leder!
- Hvorfor fornærmer I mig? - Du bryder dine løfter og aftaler.
Meget skal man høre! Bu-Sofyan beder om nåede.
Jeg bliver udmanøvreret...
...af en tidligere fårehyrde! - Religionen fødes af ét korn.
Jeg fik kornet i øjet. Jeg så ingenting.
Sig til Mekka, at guderne er døde. Det er omsonst at gå imod Gud.
Skynd dig hurtigt væk, for om lidt er vi i hælene på dig!
Du har brudt våbenhvilen!
Inden i aften er vi 10.000. Mænd fra alle stammer.
- Nu kan vi bekæmpe dem! - Vi afspærrer gaderne...
...og forsvarer os fra husene.
Det nytter ikke. De er flere tusinde, deres antal øges hele tiden.
- Kujon! - Hind, gå hjem!
Kalder du dig Mekkas leder? Du er nedbrudt. Folk håner dig!
Døde min far og bror for det her? Gå selv hjem!
Vi kan ikke holde skansen. Mekka er erobret.
Nej!
Vi slår lejr her i nat.
Jeg kan se Mekka. Selv gennem bjergene.
Der er flere bål, end man kan tælle.
Det er et smukt syn.
Vi fordrev dem fra Mekka, men de tog Mekka med.
- Man kan lugte deres nybagte brød. - Ja, de vil ikke udplyndre os.
Det håber jeg i hvert fald. De vil ikke have blod -
- på deres vægge og dørtærskler. Det er et godt tegn.
- Før mig til ham. - Du giver os altså byen?
Byder I mig ikke på brød?
Jeg forstår. I vil måske dræbe mig?
Hvad er dit ærinde?
De så jeres bål... og mændene omkring dem.
Jeg ved, hvilken magt du har givet dine mænd.
Vi kan ikke længere gøre modstand. Hvis du indvilliger i...
- Stiller du betingelser? - Det er vist på tide...
...at du anerkender Muhammed.
- Jeg er stadig i tvivl. - Vi kan jo halshugge dig.
Khalid, religion er ingen tvang. Det kan tage år eller minutter -
- at lade sig overbevise. Det er helt op til Gud.
Derfor skal hans tvivl respekteres.
Din sorte slave... Du er et forbillede.
Jeg er kun det, Gud har gjort mig til.
Hvis mine guder havde været noget værd...
...havde de hjulpet mig nu.
Jeg erklærer hermed...
...uden tvang:
Der findes kun én Gud.
Og du... er Guds sendebud.
Nu vil jeg gerne gå.
De angriber os fra tre sider!
Ind med jer!
Skyd slåen for!
I må ikke bryde ind, plyndre eller stjæle. Ingen må gøres fortræd!
Alle, som bliver indenfor, er sikre. Alle i Bu-Sofyans hus er sikre!
Alle ved Kaabaen er i sikkerhed!
Han holdt i det mindste sit ord. De har ikke brudt døren op.
Han stormer hjerter, ikke mure. Hans sejr er permanent.
- Jeg tør ikke gå ud. - Vi har intet valg, Hind.
- Gjorde vi så meget forkert? - Vores levemåde var forkert.
Vi sad fast i vore egne fejl. Vore guder var mindre værd end os.
Der er han! Han holder sit indtog i Kaaba.
I den nådige og barmhjertige Guds navn.
Gud gav dette hus til Abraham, som et helligt sted.
I må ikke have andre guder end Ham. I skal rense Hans hus.
Falskheden er væk! Falskheden er jaget på flugt!
Og sådan blev det. Muhammed krævede ingen hævn.
Mekka blev erklæret hellig. "Ingen må udgyde blod" -
- "fælde træer eller dræbe noget levende i Mekka".
Snart var hele Arabien omvendt, også mht. de nye love og skikke -
- og holdninger, som Islam foreskriver. Profeten så -
- sit værk gå i opfyldelse. Men han vidste, han snart skulle dø.
En vigtig ting manglede dog: Stadfæstelsen.
Han kaldte folket sammen og talte for sidste gang -
- om at favne Gud og kærligheden til mennesker.
"Alle mennesker, hør efter. Inden længe forlader jeg jer".
"Giv de svage iblandt jer mad, klæd dem, som I klæder jer selv".
"Når I møder jeres Gud, vil I blive stillet til regnskab".
"Lad de tilstedeværende advare de fraværende".
"I stammer alle fra Adam. De bedste af jer ærer Gud mest".
"Tænk nøje over mine ord".
"Lad alle strider ophøre. Hver muslim er sin næstes bror".
"Alle muslimer er hinandens brødre. Muslimer kender ikke" -
- "til racer og stammer. I må ikke tage noget" -
- "fra jeres bror mod hans vilje".
"Undertryk ikke andre og lad jer ikke undertrykke".
"Mit folk, jeg er kun et menneske. Men dødens engel" -
- "besøger mig inden længe, og så indhenter døden mig".
"Men jeg har givet jer en bog, åbenbaret af Gud: Koranen".
"Den er jeres lys og vejledning".
Og nu gentog han Koranens sidste åbenbaring.
Den endegyldige stadfæstelse. Ikke Muhammeds ord, men Guds ord.
"Jeg har fuldendt jeres religion og fuldbyrdet mit kald".
"Jeg har valg Islam som jeres religion".
Den 8. juni 632, i en alder af 63, døde Muhammed.
Hans tilhængere måbede. "Hvordan kan sådan en mand dø?"
Men Abu Bakr, profetens ven, trådte frem i moskéen.
"Den, som tilbeder Muhammed skal vide, at han er død".
"Men den, som tilbeder Gud, skal vide, at Gud lever" -
- "og er udødelig".
Muhammed blev begravet ved siden af moskéen i Medina.
Men hans forkyndelse vandt menneskers hjerter.
Den varede ved, og mangedobledes. Selv i dag valfarter man til Mekka.
Islams folk, klædt i hvidt som pilgrimme. Alle er lige for Gud -
- og forenet i denne bøn. Alle sjæle forenede -
- i dyrkelsen... af en eneste Gud.