Kom igjen, ta dem!
Hei!
Se hva jeg tok med til deg.
Kan ikke påstå at Casey Brown ikke betaler for seg.
Vent litt, det er mer.
Kom tilbake!
La meg gå. Jeg er mindreårig.
Oppfør deg! Ellers fiker jeg til deg.
Dere er kryp!
-Du sladret om meg til purken, hæ? -Hold kjeft!
Vel, dette er henne.
Hei.
Vi går.
-Se her, jeg pakket tingene hennes. -Hun vil ikke trenge dem.
Jeg har ingen behov for dem.
Kryp.
Du kan ikke sikte meg for noe.
Jeg har alibi.
Jeg var og så på TV med tre andre da det skjedde.
Stor fyr.
Du tror jeg ikke kan rømme fra ungdomsfengselet?
Tror du ikke?
Jeg kan komme meg ut når som helst. Hører du etter?
Når som helst!
Hei, hør her, la meg være, ok?
Jeg er uskyldig. Jeg har aldri gjort noe slikt
i hele mitt liv.
Ut.
Dette er ikke ungdomsfengselet.
Vent på meg.
Så det er et hotell. Hva nå?
-Nå må du ta en dusj. -Hva da for?
Fordi jeg sier så.
Er det ingen som banker på her?
Hvem er den tullingen?
Arrene er slik du beskrev dem.
Ja.
Hvor fikk du disse arrene?
Rudolph Valentino banket meg fordi jeg ikke ville gifte meg med han.
Det er siste gangen du er frekk mot meg.
Nå, hvordan fikk du dem?
Jeg husker ikke.
Bare fortsett å ikke huske, du.
Ta på disse.
Flott jobbet, herr Jenkins, jeg er meget fornøyd.
-Bra. Noe som helst annet, herr Bundage? -Nei. Nei.
-En kjole? -Ta den på.
-Du sender meg faktura. -Herr Bundage,
vi avtalte betaling ved levering.
Slik var det.
Og Harry Bundage holder det han lover.
Jeg skriver en sjekk.
"Casey Brown, ingen foreldre, ingen minne av sitt hjem.
"Tilsynelatende alder, 14 år. Karakter: aggressiv.
"Varetektsfengslet fire ganger på ungdomsfengselet.
"En gang innsatt hos kriminalomsorgen." Kjære vene.
Ja, okay, så du vet hvem jeg er. Hvem er nå du?
Navnet mitt er Harry Bundage. Jeg driver med økonomi.
Investeringer. Å sette sammen avtaler.
Jeg er forretningsmann.
-Du er en svindler. -Hei!
En svindler.
En luring. Jeg kan lukte dem på avstand.
Pass deg, eller så omstrukturerer jeg ansiktet ditt.
Du har rett, kjære. Selvsagt.
Jeg er en mann som gjenkjenner mulighetene.
Og du, jenta mi, er min mulighet. Og jeg er din.
Mulighet for hva?
Muligheten til å bli ærefulle Margaret...
...fjerde markise, St. Edmund av Candleshoe.
Dette er deg igjen, i en alder på tre år, du sitter på fanget til din mor.
Denne ble tatt rett før faren din tok deg av gårde.
Hva tror du skjedde med moren?
Hun døde året etter datteren forsvant.
Dette er bestemoren, bak der.
FRASEPARERT MANN KIDNAPPER BARNET TIL AMERIKA OG FORSVINNER
Kidnappingen ble omtalt i avisene i ukesvis.
Og dette er fra en Los Angeles-avis, for nesten ti år siden.
BILULYKKE DREPER MANN TIL GREVINNE
-Det er det. -Hva tror du skjedde med barnet?
SØKER SAVNET BARN Ingen lik funnet - Politi forundret
Hun kan ha overlevd og vandret av sted i sjokktilstand.
Eller at faren forlot henne et sted,
og hun ikke var i bilen i det hele tatt.
Uansett, hun ble aldri funnet.
-Det er hvor jeg kommer inn i bildet? -Nettopp.
Du er den perfekte dobbeltgjengeren.
Både alder og arrene er de samme.
Og med alt annet jeg har planlagt...
...ville du til og med klart å lure St. Peter.
Høres perfekt ut,
-men jeg har et par spørsmål. -Absolutt.
-Kaffe? -Nei takk.
-Okay, spørmål nummer én. -Ja.
Hva får du ut av det, Harry?
Du kan si, noe får jeg i hvertfall.
Okay, spørsmål nummer to. Hva får jeg ut av det?
Du? Reise til Europa, luksushotell.
Jetfly inn i skyene.
Ja greit. Hva får jeg i kontanter?
Stol på Harry Bundage, kjære. Du blir tatt godt vare på.
Det var det jeg var redd for. Nei.
Enten har vi en avtale på forhånd, eller ingenting.
Hva mener du med ingenting?
Enten så har vi en avtale eller så finner du en annen
til fjerde markisen av hva nå enn det heter.
Jeg liker stilen din.
For en liten tyv du er.
Greit.
Hva har du i tankene?
-En tredjedel av alt. -En tredjedel?
-Din lille, skitne gateboer. -Husk at du liker stilen min, Harry.
En tredjedel.
-Jeg gir deg fem prosent. -Tjue.
Ti. Mindre utgifter.
Okay, ti.
Og en rød Ferrari.
En rød Ferrari?
Du kan ikke engang ta lappen.
Skaff Ferrari så skaffer jeg lappen.
Avtale.
Hva gjør vi nå?
Det vi gjør nå,
er å komme oss ut av byen før Jenkins kasserer sjekken.
Buckingham slott.
Hjemmet til kongene og dronningene av England.
Det kongelige flagget er hevet.
Det betyr at Hennes Majestet er tilstede.
Gud velsigne henne.
Å ja? Jeg må gi henne en ring.
Clara!
Å Harry, er du tilbake?
Ser sånn ut.
Dette er henne.
Hun er den rette.
Hei kjære, hvordan har du det?
Her har vi en som er moden nok.
Du var vel ikke født i går, eller hva?
Hva tror du, Clara?
Vil hun klare seg som lille Margaret?
Hun kunne lurt meg.
-Hva er det? -"Det" er kusinen min.
Frk. Clara Grimsworthy.
Tidligere ansatt på Candleshoe.
Og hun har svarene på alt.
Å ja? Svarene på hva?
På spørsmålene du har stilt.
Her, Clara. Hent det.
Nå, har du noen gang vært på skattejakt?
Jeg antar at du ikke har det, du som ble frarøvet din barndom.
Jeg er ikke frarøvet. Jeg er forbryter.
Det er en forskjell.
Vel, vi er på vei til å dra på skattejakt.
Men ikke noe barnelek, dette er alvorlige greier.
Og dette...
...dette er vår inngangsbillett.
Et skittent papir?
Hør her, frk. Smarting.
Det du kaller skittent,
er det siste testamentet.
Angivelig mistet,
av kaptein Joshua St. Edmund,
marki av Candleshoe.
Sett deg nå ned og hør etter.
Anta at jeg skulle fortelle deg at kaptein Joshua var en pirat.
En "kaper" ble de kalt blant adelsmenn.
Og den enarmede rakkeren var en av de beste.
Han kom tilbake med nok bytte til å frikjøpe en maharaja.
Og han gjemte det et sted i Candleshoe.
-Bare at ingen fant noe. -Men en dag
-dukker jeg opp... -Hvem forteller historien her, Clara?
Og en dag dukker Clara opp.
Hun polerer nattbordet inne på kaptein Joshuas gamle rom,
hvor hun finner en hemmelig dør, og bak den døra,
finner hun denne.
-Og når hun får sparken... -Jeg sa opp.
Når hun sier opp...
...tar hun med seg testamentet. Og tar det med til kjære fetter Harry.
Hvordan vet du det er ekte vare?
Se på denne.
En spansk dublon.
Bare en forsmak, kan man si.
Hvor mye er den verdt?
Fire tusen dollar.
-Hei... -Ja.
Og det er tusener av dem.
Sier han hvor gullet er i testamentet?
Sannsynligvis ikke.
Den gamle svarte skurken gir ikke noe bort gratis.
Så istedenfor å fortelle om hjemmestedet
røper han kun første ledetråd.
Derfor vi vil ha noen på innsiden i Candleshoe.
Som kan følge resten av ledetrådene, én etter én.
Og den personen...er deg.
Gitt at vi kan overtale gamla om
at jeg er den bortkomne hva-hun-nå-heter.
Det får vi til.
Innen vi er ferdig med deg, jenta mi,
vil du tenke som den jenta, føle som henne
og være slik hun var.
Ikke bare den gamle damen som kommer til å tro at du er barnebarnet...
...du kommer selv til å tro det.
Spill melodien for henne, Clara.
-Hører du det? -Hva er det?
Det, jenta mi,
er passet ditt inn til Candleshoe.
Nyre og lever, kan du ikke spise.
Du liker ei spinat,
kål og kokt fisk.
Hvem liker sånn?
Du liker banan,
kjeks og rispudding.
-Rispudding? -Du elsker det.
Og du kan ikke spise jordbær.
De gir deg utslett.
Sjekk.
"Kjære fru St. Edmund, jeg skriver til deg om en personlig og fortrolig sak.
"Jeg var nylig i Los Angeles..."
"Du hadde to kosebamser og kalte dem
"Teddy og Piggy-wig."
Jeg tror jeg blir kvalm.
"Teddy and Piggy-wig."
Og favorittlukten til moren din var syrin.
"Jeg avventer ditt svar.
Med vennlig hilsen,
"Harold W. Bundage.
Advokat."
"Kjære fru St. Edmund...
-Kjære herr Bundage... -"Jeg skriver til deg...
... du er ikke den første til å påstå at du har funnet mitt barnebarn.
Og jeg våger å si at du ikke er den siste.
Derimot, om du kan ta med barnet til Candleshoe neste tirsdag,
så er jeg villig til å møte henne.
Og ikke virk for ivrig.
La det komme naturlig, alle tingene du husker.
Lat som du har sett gamle damen før, og at huset virker kjent.
Deretter avslører du det hemmelige hjemmestedet.
Greit, Harry.
Så fort du har funnet deg til rette begynner du å lete
etter neste ledetråd med en gang.
-Husker du den første? -Ja.
"For soloppgangstudenten finnes en skatt blant bøkene."
Jeg ba deg om å huske det!
"For soloppgangstudenten finnes en skatt blant bøkene."
-Okay? -Ja, riktig.
Jeg tror det betyr at neste ledetråd burde være et sted
-på biblioteket. -Ja, men hvor på biblioteket?
Din lille tåpelige jente, om jeg visste det,
ville jeg ikke sendt deg for å lete etter den, vel?
Du må bare gå gjennom hver eneste bok til du finner den.
-Lat som du er interessert i lesing. -Hvem, jeg?
Der er den, Candleshoe.
For et sted.
Og husk at du liker banan, kjeks og rispudding.
Ja, og så hater jeg lever, spinat og kokt fisk. Slapp av Harry.
-Okay, okay. -Slapp av.
Harry, Harold W. Bundage,
her for å treffe fru St. Edmund.
Ja. Damen venter deg, sir.
Hatten din, sir.
Vær vennlig og vent her et lite øyeblikk. Jeg gir beskjed til damen
om at du har ankommet.
Der er han.
Kaptein Joshua St. Edmund.
Han trodde han var så smart da han gjemte gullet og lagde ledetråd.
Men han visste ikke at han hadde med Harry Bundage å gjøre.
Vi får se hvem som vinner, gamle mann, du eller jeg.
Om dere kan bli med meg, damen vil nå treffe dere.
Vær veldig forsiktig på dette gulvet. Etter 400 år med polering
er det noe glatt.
Du burde sette opp et varselskilt.
Ja, sir, takk. Jeg vil foreslå det for damen.
Herr Bundage, mylady.
-Hvordan går det, hr. Bundage? -Bare bra, takk.
-Dette er frk. Brown, frk. Casey Brown. -Hei.
Hvordan går det?
-Vær vennlig og sitt. -Takk.
Tusen takk.
Ganske fint du har det her.
-Hvor mange rom? -Jeg har ikke talt dem.
Kan du vennligst servere teen, Priory?
-Te, hr. Bundage? -Ja, takk.
Mylady St. Edmund.
Hvordan liker du den?
Med melk, takk, og to bitte små sukkerbiter.
To bittesmå sukkerbiter.
Frk. Brown?
Har du en cherry cola?
Har dessverre ikke det, mylady. Hva med et glass limonade?
Ja, limonade er fint.
Nå, hr. Bundage?
Vel, mylady, jeg er privatetterforsker.
Jeg hadde fått i oppdrag å finne en femten år gammel jente,
som rømte hjemmefra og til Los Angeles.
Og helt tilfeldig fant jeg saken om denne lille jenta.
Hun har et arr i pannen og ett til på skulderen.
Jeg har forstått at ditt barnebarn skadet hodet
da hun falt av en ponni og rev opp skulderen på piggtråd.
Takk.
Jeg lurer på hvorfor du tok henne med til meg.
Siden det ikke er noen belønning.
Det er belønning nok for meg
å vite at jeg har gjenforent deg med ditt bortkomne barnebarn.
Ja.
Nå, barn, la meg ta en titt på deg.
-Brillene dine, mylady. -Takk, Priory.
Jeg har det som kalles sviktende syn.
Er det noe galt?
Nei, nei, alt er bra.
Vil du ha jordbær, frøken?
Ja, jeg elsker dem, men kan ikke spise dem.
Jeg får utslett over hele kroppen. Alltid vært sånn.
Men jeg tar gjerne en sånn cookie.
En kjeks, kanskje?
Det er det det er?
Vel, har aldri spist det, men jeg prøver gjerne.
Herr Bundage sa du var fire år da du ble funnet.
Husker du dine foreldre?
Nei. Hei, dette er ikke dårlig.
Hva er det, Priory?
Unnskyld meg, mylady, jeg tenkte at kanskje
siden frk. Brown ikke kan spise jordbær, kan hun kanskje like pæredessert.
-Det ser ut som rispudding. -Det er det, frøken.
Hei, jeg er gal etter det.
Også på hjemmet, jeg fikk aldri nok.
Alle de andre barna hatet det.
-Har du en skje? -Ja, selvfølgelig, frøken.
Priory?
Jeg tror vi trenger mer tevann.
Selvsagt, mylady.
Unnskyld meg et lite øyeblikk.
-Priory? -Ja, mylady?
-Spis den. -Jeg kan ikke, jeg er mett.
Jordbær? Kjeks?
Rispudding?
Du var samvittighetsløs, Priory.
Du har helt rett, mylady. Høyest samvittighetsløs.
Vi bare lar ting gå sin gang. Okay, Priory?
-Nydelig. -Mere te, hr. Bundage?
Nei takk, mylady, jeg er fornøyd.
Hvorfor ser du konstant på peisen min?
Jeg vet ikke, jeg må ha sett en annen
helt lik denne et sted. Bare at,
den jeg så hadde en... et slags hull i den.
-Et hull? -Ja, jeg pleide å gjemme ting i det.
Det er sikkert en film eller serie jeg så på.
Hør her... jeg må si dette.
Du virker som en grei, gammel dame og alt,
men jeg er nok ikke barnebarnet ditt.
-Hva får deg til å si det? -Jeg vet ikke. Jeg bare vet.
Jeg mener, jeg har aldri sett deg før.
Sannheten er at denne fyren kommer til meg
og sier at han tror jeg er hun lille jenta,
du vet, hun som ble borte.
Og så sier han at vi skal til England for å treffe deg.
Så jeg tenkte, hvorfor ikke?
Jeg får fly og bo på fint hotell.
Jeg har jo ikke noe å tape.
Men det er det hele.
Jeg forstår.
Beklager om det er nedtur for deg.
Skal vi komme oss av gårde?
Jeg beklager så mye, mylady. Jeg...
...jeg var absolutt overbevist om at...
Og takk for limonaden og rispuddingen.
Vi ses.
Ha det bra.
Det gjorde du med vilje.
Ditt råtne avskum.
Du ødela alt med vilje.
Priory?
Er det en løs murstein i peisen?
Løs murstein? Det tror jeg ikke.
Så rart.
-Vær rolig, Harry. Slapp av. -Rolig? Slapp av.
Når jeg tenker på pengene jeg har brukt. Billettene, middagene.
Og det jeg betalte blodsugeren, Jenkins!
Du ga han en falsk sjekk. Og du lurte sannsynligvis hotellet også.
-Vent til vi kommer hjem, du. -Harry.
Hr. Bundage? Hr. Bundage? Hr. Bundage?
-Hva er det? -Hr. Bundage,
mylady ber om at dere kommer inn igjen, om mulig?
Du og den unge damen.
Vel, selvsagt.
Etter at du dro, sjekket vi peisen.
-Det var en løs stein der. -Du tuller.
Og noe var gjemt i hulrommet bak den.
Gjenkjenner du denne?
Esken?
Nei, jeg tror ikke det.
Se godt etter, kjære. Er du sikker på at du aldri har sett den?
Det er veldig viktig.
Nei.
Selv om...
Jeg forstår ikke.
Å, min kjære. Å, min kjære.
Velkommen til Candleshoe.
-Det gjorde hun ikke! -Hun gjorde det!
"Om du kan være så vennlig, hr. Bundage,
"å dra til byen og komme tilbake med barnets eiendeler,
"så ville jeg satt stor pris på det."
Hun ville ikke la henne dra engang.
Hun ville ikke engang la henne bli med tilbake hit å hente klærne.
Harry! Harry!
Clara...
...vi er inne.
Vi er inne!
Kom inn.
Jeg hadde lagt disse bort, men de hører til her nå.
Teddy og Piggy-wig.
Hvorfor kalte jeg dem det? Teddy og Piggy-wig?
Det var det du kalte dem som liten.
Ikke tøys.
Bare...
Ja?
Jeg vet ikke, føler at...
...de burde lukte som syriner.
Det var din mors favorittlukt.
-God natt, kjære. -God natt.
Sov godt.
Ja.
Spisestue, storstue.
Finstue, bibliotek.
Du må gå gjennom alle bøkene til du finner det.
Det må være en million av dem.
ALT ER MULIG SÅ LENGE VILJESTYRKEN ER DER
LITT LÆRING ER EN FARLIG TING
LET OG DU VIL FINNE
Hei, hvem er du?
Jeg er Cluny.
Du gikk glipp av frokosten.
Herr Priory sendte meg for å finne deg.
Sjekk.
-Her er hun. -Hei.
God morgen, frk. Margaret. Hva med litt frokost?
Bobby, gå og hent ny marmelade.
Kom og møt resten av familien, frk. Margaret.
Unnskyld, om du ikke har noe imot det, er navnet Casey, okay?
-Om du foretrekker det. -Du har allerede møtt Cluny.
-Stemmer, jeg møtte Cluny. -Her borte...
...han som sliter med smørkjernen, er Peter.
-Hei. -Hei, velkommen til Candleshoe.
Dette er Anna.
Hei, noen ta imot.
Hei, godt tatt imot.
Den akrobatiske i familien er Bobby.
-Hva med frokost? -Nei, dette holder.
-Sikker? -Ja, helt sikker.
Anna, gi henne et glass melk.
Kom igjen, Bobby, hjelp henne med utskilleren.
Når du er ferdig med det der, kan du hjelpe oss å re sengene.
Nå tuller du.
Margaret, Margaret, kjære?
-Mylady! -Hun er vel ikke på vei hit?
-Jeg håper ikke det. -Casey, gå og se hva hun vil.
Hei.
-Der er du, god morgen. -Ropte du på meg?
Ja, det gjorde jeg, faktisk.
Jeg lurte på om du vil gå en liten tur med meg.
Irriterende. Priory!
-Der er dere, mine kjære. -God morgen, bestemor.
God morgen.
-Hei, bestemor. -Anna.
Jeg ser du har møtt vennen din?
Ja, bestemor, på kjøkkenet.
Anna, kan du gå og finne Priory, er du snill?
Ja, bestemor.
Bestemor, nå som det virkelige barnebarnet ditt er her,
betyr det at vi blir sendt vekk?
Gud!
Om jeg gjorde det,
hvem skulle skli frem og tilbake i den store gangen?
Glimrende.
-Ja, mylady? -Priory, det virker som jeg har
mistet brillene mine igjen.
Kan du se etter for meg?
-Selvsagt, mylady. -Og hent litt gammelt brød til meg.
Jeg tar med frk. Margaret på tur rundt i Candleshoe.
-Vær så god, mylady. -Priory?
Mylady?
Hvor er de friske rosene jeg bestilte?
Jeg beklager det, mylady. Det er herr Gipping.
Han er i dårlig humør igjen. Han ville ikke slippe meg inn i hagen hans.
Han ville ikke det?
Det er ikke hans hage, den er min.
Og det skal jeg fortelle ham, umiddelbart.
Mylady, han drikker teen sin nå.
-Gode himmel. Kom igjen, fort! -Hei, hva skjer?
-Ikke fortell henne. -Hun må jo vite.
-Ikke nå. Kom igjen. -Fortelle meg hva?
Dette stedet er et galehus.
Gipping, hvor er du?
Gipping!
Der er du.
Gipping? Jeg vil prate med deg.
Gipping, når jeg ber om roser til huset, forventer jeg å få dem.
Er det forstått?
Selvfølgelig, når du gir ordre. Jeg bryr meg ikke om dine ordre.
-Rosene er i første rekke. -De er det, ja.
Du pleide å være en god og behagelig gartner.
Men de siste årene har du blitt slitsom
og gretten.
Så det er slik det er? Gretten, jeg?
Om jeg visste om festen for å ta livet av min karakter,
hadde jeg vasket hendene og tatt på meg fintøyet.
Gipping, vi diskuterer roser.
Får ikke ordentlige folk gjøre jobben
uten å bli utsatt for fornærmelse?
Du begynner å overdrive for ingenting.
Herr Gipping.
Du er en plagsom gammel dame. Jeg steller rosene slik jeg mener er riktig.
Dine roser! Vel,
hvis dette er din holdning, er du avskjediget.
Priory! Priory!
Oi.
Fort. Hjelp.
Ta støvlene, ta støvlene.
Priory?
Ja, mylady?
Jeg har avskjediget Gipping.
Jeg vil at han skal pakke og komme seg ut innen i kveld.
Jeg skjønner. Vil du ikke
revurdere?
Absolutt ikke. Han var uforskammet.
Det er bare sånn han er, mylady.
Og det vil bli veldig vanskelig for meg å erstatte han.
-Vil det? -Veldig vanskelig.
Jeg skal sørge for at han har friske roser
til storstuen hver morgen.
Skal du det?
Vel...
...jeg gir han kanskje en sjanse til.
Men fortell ham at det er hans siste sjanse.
Mylady.
Mylady, gammelt brød.
Takk, Priory.
Margaret, kjære, jeg beklager å ha latt deg vente.
-Helt greit. Hadde ikke noe imot det. -Bra.
Jeg tror ikke
hun er mer beslektet med bestemor
enn postmannen.
Hun er her for en grunn.
Og det er opp til oss å finne ut hva det er.
De barna, i huset, er de i slekt med deg?
Nei, ikke egentlig.
De bodde på et barnehjem rett utenfor landsbyen.
Det var så overfylt der, og jeg har mye plass hos meg.
Så de gikk med på å la dem bo hos meg.
Og på et vis er vi blitt en familie.
-Nydelig, ikke sant? -Ja.
Aldri sett noe lignende.
Hva er det der borte?
Det er grensen til Candleshoe.
Jeg antar at din erfaring fra familielivet ikke har vært en bra en?
Hvilket familieliv?
Det eneste jeg husker om familieliv, er ingenting.
Null.
Ett fosterhull til et annet.
Hvem bryr seg egentlig om et barn du tar inn
kun for velferdspengene og matkuponger?
Jeg mener, hvem bryr seg?
Det er lureri, akkurat som alt annet.
Hele verden er lureri.
Det er det første jeg lærte.
Stå opp om morgenen med nevene klare.
Har du dem klare, er det første slaget ditt.
Jeg forstår.
Ja, vel...
Kanskje du gjør det, kanskje ikke.
Men du kan ikke gå gjennom livet alene.
Jeg er ikke alene. Jeg har meg.
Hør her, om du ikke gir det bort,
trenger du ikke bekymre deg for å ikke få det tilbake.
"For soloppgangstudenten
finnes en skatt blant bøkene."
"For soloppgangstudenten finnes en skatt blant..."
Hvem er det? Ja, kom inn.
Det er meg, er du våken?
Ja, jeg tror jeg er det.
-Hvorfor sover du ikke? -Jeg har noe til deg.
-Hva er det? -Hvitløk.
-Hvitløk? -Hvitløk holder spøkelsene unna.
Hvitløk holder alle unna.
Takk, du, men jeg tror ikke på spøkelser.
Ikke engang gjenferdet til kaptein Joshua?
Hans støvler knirker langs korridoren
på leting etter hans bortgjemte skatt.
Sverdet hans dunk-dunk-dunker langs panelet for hvert skritt.
Du bør ta hvitløken.
Takk, unge.
Jeg liker deg.
-Ja, jeg liker deg òg. Stikk nå, okay? -Natta.
God natt.
Hei, unge...
-Har alle andre gått til sengs? -Unntatt meg.
-God natt. -God natt.
Det må være en million av dem. Som en nål i en høystakk.
Hva i all verden gjør du her?
-Jeg prøvde å finne en bok å lese. -I mørket?
Kunne ikke finne bryteren.
Du skremte meg. Jeg trodde du var en tyv.
Jeg skremte deg.
Jeg tok en snarvei. Huset er fullt av hemmelige passasjer.
Jeg kom for å finne en bok, jeg også.
Om rørlegging.
Er ikke gartneren god på det?
Gartneren er ikke engang god på hagearbeid.
Jeg antar at du lurer på hvorfor...
Vel, du kan like gjerne vite det. Du finner ut av det snart uansett.
Det er ingen andre ansatte fordi vi har ikke råd
til å betale lønninger.
-Du tuller. -Nei, dessverre.
Men, gamla... Jeg mener, bestemor,
vet hun ikke at dere er blakke?
Vi er ikke blakke, bare veldig nær.
-Vi får inn noe penger fra omvisningen. -Omvisning?
Ja, vi åpner huset for offentligheten én gang i uken.
Og vi selger egg, frukt, kake, syltetøy, og den type ting på markedet.
Vi klarer vanligvis så vidt å betale skatter og avgifter.
Dette store huset.
Det må være mye som kan selges.
Alt av verdifulle ting er solgt for lengst.
Nesten alle bildene er kopier.
Unntatt ett eller to som ikke er verdt noe.
Nå som du vet alle hemmelighetene,
håper jeg du tier om dem.
-Hvorfor ikke? -Bra.
Det gjør deg virkelig til en av familien.
-Du så etter en bok, eller hva? -Ja, ja.
Jeg også. Hvor la jeg Rørleggerens hjelper?
Rørleggerens hjelper.
Sist måned begynte taket å lekke. Nå er det vanntanken.
-Fant du det du lette etter? -Nei.
Jeg fant min.
"Stell og vedlikehold av t-ledd og s-bøyer."
Passer perfekt til nattlesing.
-God natt. -God natt.
STIEN AV ÆRE FØRER KUN TIL GRAVEN
"Soloppgangstudenten..." Ja.
"Stien av ære fører kun til graven."
Der er den. Jeg fant ledetråden.
International Investment Advisers Ltd.
-Er det deg, Harry? -Hva? Ja.
Det er henne!
-Hallo, er du der? -Selvsagt, er jeg søren meg her.
Hvor har du vært? Glem det. Fant du noe på biblioteket?
Hør da, jeg trodde du sa at alt jeg skulle gjøre var å se gjennom noen bøker.
Har du sett det biblioteket? Uansett, det var ikke i en bok.
Ikke sløs tid på å fortelle hvor den ikke var.
-Hvortell hvor du fant den! -I vinduet.
I vinduet?
Dumme lille raring. Hva mener du med at den var i vinduet?
Glassmaleriet.
Man kan kun se det ved soloppgang.
Det stod: "Stien av ære fører kun til graven."
Stien av ære fører hvor?
Til graven.
Det er en dikt av en fyr som heter Thomas Gray.
Jeg spurte bestemor, du vet, gamla. Hun sier det er en elegi
på en landlig kirkegård. Jeg ringer deg når jeg vet mer.
Hallo? Jeg har ikke snakket ferdig, din lille akkar.
Clara...
Gå til det offentlige biblioteket.
Spør om en fyr kalt Thomas Gray,
som skrev en elegi om en kirkegård.
-Hvem ringte du til? -Min aksjemegler.
Jeg ba han kjøpe 400 aksjer av alakazam salt og pepper.
Hør her, du pønsker på noe. Jeg vil vite hva det er.
Nei, du hører etter.
Om ikke du holder deg unna mine saker,
omstrukturerer jeg ansiktet ditt.
Vel, jeg må gå nå.
Jeg kommer tilbake sent i ettermiddag.
Bestemor, du vet diktet til Gray, kirkegårdgreia?
-Sa du at jeg finner det i biblioteket? -Ja, vi har en veldig fin kopi,
signert av forfatteren, tror jeg.
Vær så god, min kjære. Legg den på plass når du har lest den.
-God ettermiddag, John Henry. -God ettermiddag, mylady.
-Hvordan går det med deg i dag? -Takk som spør, mylady.
-Jeg er i toppform, som de sier. -Og hvordan har din onkel George det?
Mylady, jeg ville ikke bry deg med nyheten,
men vi har endelig måttet ta mål på tre-jakken hans.
-Tre... -Vi gravla ham forrige uke.
Det er trist å høre.
Men han har vært syk en stund nå, ikke sant?
Unnskyld meg, mylady, jeg vil ikke høres
urettferdig ut, eller snakke ondt om den avdøde, men jeg må si,
at onkelen min George, var for glad i flasken.
Han var for preget.
Og det var akkurat det som bar ham av gårde til slutt.
Vel, John Henry, jeg håper at du lærer av dette.
-Jeg, mylady? -Ja i de siste årene,
har det vært kjent at du drikker litt for mye selv,
og da ikke er i stand til å fullføre dine oppgaver.
Jeg skjønner, det beklager jeg på det sterkeste, mylady.
Nå kan du ta meg til prestegården.
Og så vente til møtet er over og kjøre meg tilbake.
Høres bra ut, mylady.
Blir ikke borte lenge, mine kjære.
Overdrevent.
Vel, tilbake til arbeidet. Vi har 300 pund å finne.
Hvis dere har så lite penger, hvorfor ikke selge den gamle bilen der?
Bestemor ville ikke likt det, derfor.
Den tilhører oss ikke, uansett, den tilhører banken.
Herr Priory måtte pantsette den i fjor for å låne penger til skattebetaling.
Bobby og jeg gjør alt klart for omvisningen.
Kom igjen, du kan hjelpe meg å polere gulvet i storstuen.
-Takk, Peter. -Husk jeg sa polere,
ikke skli på det.
Vi starter med syltetøy-lagingen.
Jeg la eplene utafor bakdøra.
Anna, hent syltetøyglassene og vask dem.
Du kan skrelle eplene og ta ut kjernen.
Du kan skrelle eplene og ta ut kjernen, dronningen. Jeg er opptatt.
Hold an litt, dronningen.
Hør nå etter, hvem du enn er.
Du skal gjøre din del, akkurat som oss andre.
-Vil du vedde? -Om du ikke gjør det,
må vi andre jobbe så mye mer.
Så synd.
Hør på meg nå.
Gi meg den boka.
For at Candleshoe skal vedvare, må vi alle bidra.
Vi må jobbe hardt.
Og vi gjør ikke det fordi vi er tvunget,
men fordi vi elsker besta.
Og fordi vi liker oss her.
Og om du skal bo her, må du hjelpe til.
Har jeg vært klar nok?
Ja.
La meg nå klargjøre en ting, dronningen.
Rundt her er du hjelpen.
Og jeg er sjefen.
Så du vil være røff, er det det?
-Cluny, det skulle du ikke ha gjort. -Hun ba om det.
Uansett, det var ikke hyggelig.
Gå og se hva som plager kyllingene, Bobby.
Greit, Peter.
Cluny, nei!
Godt forsøk.
Cluny!
Cluny, det burde du ikke ha gjort.
Ja, Cluny, du burde ikke det.
Hei! Kom deg av ryggen min.
Hei.
Det var ikke pent.
Nå tuller du.
Slipp meg.
Stopp det der.
-Går det bra? -Ja.
Jeg er okay.
Det går bra.
Dere burde skamme dere, to mot én.
Ja, og hva vil bestemor si når hun finner det ut?
Vi hadde det beste møtet vi har hatt på måneder.
Nei, takk. Han fæle mannen, Qurtermaine,
var ikke til stede.
Blir kvitt småkryp eller noe sånt.
Vi la våre siste planer for basaren vår.
Vi diskuterte å slå sammen underholdningen på julaften
på rådhuset med kirkemiddagen første juledag.
Og så lovte vi å samle inn 100 pund over kvoten
på årets Røde Kors-innsamling.
Så drakk vi te.
Og presten fortalte noen morsomme historier om sin ungdomstid i India.
Vet du hva, Gipping gjør en bra jobb med blomstene nå.
Treffer du ham i kveld, Priory?
-Det er absolutt mulig. -Fortell ham at jeg er fornøyd.
Og så fortalte presten en morsom historie om en elefant.
Hvorfor har du håret over ansiktet sånn?
Det dekker til dine pene øyne.
Ta håret bakover.
Ta det bakover, Margaret.
Kan jeg spørre, hvordan fikk du det merket?
Vil du vite hvordan jeg havnet i dette rotet?
Okay, jeg skal fortelle.
Jeg satt ved grønnsakshagen og leste,
holdt på med mitt...
...da Cluny kom opp til meg.
Hun kom til meg og...
...og ville at jeg sulle hjelpe henne med et par ting hun drev med.
Jeg sa: "Selvsagt, hvorfor ikke?" Så mens jeg gikk med henne,
snublet jeg over hageslangen, slo øyet mitt på en rake,
og rullet så ned bakken og opp i dammen.
Kan jeg få mer potetmos, er du snill?
Priory,
be Gipping om å være mer forsiktig fremover,
med hvor han putter hageslangen.
Det skal være sikkert, mylady.
På en landlig kirkegård.
KAPTEIN JOSHUA ST. EDMUND MARKIS AV CANDLESHOE 1727 - 1779
Hold kjeft!
Din lille dobbeltagent.
Du trodde du kunne skjule ting for Harry, hva?
Etter alt han gjorde for deg.
Jeg hadde ikke planer om å skjule noe.
-Jeg så kirken, og tenkte kanskje... -Ja.
Vel, heldigvis tenkte jeg det samme.
Elegi på en landlig kirkegård.
Vel, det er hans grav, ikke sant?
Ja, se på den da. Ingenting.
Bare navnet hans.
Og når han døde.
Kanskje det er ledetråden, Harry. Når han døde.
Kanskje det betyr noe.
Som hva?
Han visste ikke når han skulle dø.
-Kanskje vi skal grave ham opp. -Grave ham opp!
Hva er galt med deg? Vil du vekke hele huset?
Her.
Gamle djevel.
THOMAS GRAY SJØMANN
"Han fulgte formørkelsen for rikdom og berømmelse,
og om du vil blomstre, gjør det samme."
Thomas Gray, på en landlig kirkegård.
Den gamle luringen.
Tror du det er neste ledetråd da, Harry?
Selvfølgelig er det. Her.
Alt som har med formørkelse å gjøre.
Du må gjennomsøke huset fra topp til bunn,
ikke gjør annet. Hører du?
-Ja, ja. -Nå, kom deg tilbake dit
før de merker du er borte. Du hører fra meg snart.
Så det er best du har noe til meg.
-Skal du ikke tilbake til London? -Jeg kan ikke vise ansiktet mitt i der.
Lånehaiene er etter strupen min. Men du hører på meg,
om de tygger meg, så tygger jeg deg. Og ikke våg å glemme det.
Jeg kan mate deg til fiskene uten at noen finner ut av det.
Jeg håper ikke du tror han tuller.
Har du noen gang sett noen bli spist av fisk?
Veldig ekkelt.
Nå og da blir en person halt opp ut av havet.
Og myndighetene ser på dem gjennom mysende øyne
og sier: "For et forferdelig rot.
"Jeg kan ikke se på dem. Kast dem ut igjen."
Og det er slutten på den personen.
Og det er det som vil skje deg om ikke du gjør som du blir fortalt.
Så bare husk det.
Jeg ga dere de to første ledetrådene, gjorde jeg ikke?
Vel, du bør finne neste også og vær kjapp!
Kom deg av gårde.
-God morgen. -Hei.
-God morgen, Casey. -Morn.
-Sov du sent? -Ja.
Vil du ha en scone? De er ferske.
-Ja, takk. -Takk.
Jeg sa Casey, ikke deg. Resten er for te-tid.
Når er sist dere hørte om en formørkelse her?
Her Bobby, vær nyttig. Poler dette.
Sol- eller måneformørkelse?
Begge deler.
Ikke på en stund nå. Hvorfor spør du?
-Ingen grunn. -Se, se hva jeg fant.
Bra, en agurk.
-Han elsker agurksmørbrød. -Hva skjer? Hvem elsker det?
-I dag er første onsdagen i måneden. -Så?
Første onsdag i måneden er dagen oberst Dennis kommer til te.
Hvem er oberst Dennis?
-Mere te, oberst? -Ja, gjerne.
Ved Jupiter, disse er nydelig, disse agurksmørbrødene.
Absolutt min favoritt.
Jeg husker klubben i Kanpur.
Min tjener pleide å hente meg agurksmørbrød.
Vet du, presten snakket om India i går.
Og han sa at en tjener er en som steller hestene.
Ja, selvsagt, ganske riktig. Ja, glapp ut.
Han pleide å ta seg av min hest, hver ettermiddag. Den sorte hesten.
Satan?
Satan, gode gamle Satan.
Ja, jeg har vunnet mange hesteløp med kjære Satan.
Det var på tidspunktet for spillmanøvrene.
-Var han virkelig så god? -Lite sannsynlig.
Herr Priory er kjemperedd for hester.
"Dennis", sa han, "du har ikke kjøpt det beistet, eller hva?
"Den vil aldri la deg ri ham." Da tok jeg Satan
og hoppet over hinderet tre ganger, i full gallop.
-Hvor skal du med disse? -Jeg glemte å sette ut scones.
Vent litt.
Jeg har en idé.
Vel, du har sett generalens ansikt.
Satt der...med moren sin, det ville vært forgjeves.
Utmerket, men veldig farlig.
Min kjære mylady, man tenker ikke på faren når man er soldat.
Margaret, mitt kjære barn.
Oberst, du har ikke møtt barnebarnet mitt, Margaret.
-Beæret. -Hei der.
-Hva er disse? -Det er scones.
Herr Priory tenkte at obersten ville ha noen.
Du har møtt herr Priory, vår hovmester?
Ja, selvsagt. Fin fyr.
Vel, jeg må gå nå, som du vet.
Nydelig te, herlig selskap.
Min kjære oberst Dennis, dine besøk er altfor korte.
De bringer et pust av omverdenen.
Det var flaks for meg,
at du flyttet til nabolaget, i det min gode venn døde.
Jeg ville ikke gått glipp av mine månedlige besøk for all teen i Kina.
-Hei, barn. Alt bra? -Ja, oberst Dennis. Takk.
Flink gutt.
-Er det din hest? -Ja, en gamp, egentlig,
men det er okay for de korte turene.
Jeg har aldri sett en slik sadel.
Der jeg kommer fra, er det bare western-sadler.
Er det vondt å ri på disse små tingene?
Nei, ikke egentlig. Stabile knær, gode hender så er det okay.
Skjønner ikke hvordan du kan ri en av disse.
Hei, kan du vise meg, oberst?
-Nå? En annen gang, kanskje. -Vær så snill.
Dyret er utslitt, jeg red ham hardt på veien hit.
-Jeg må gå med han hjem. -Bestemor?
Min kjære oberst, vær snill å gjøre som barnet ønsker.
Og jeg, også. Jeg har aldri sett deg ri.
-Vel... -Vær så snill. Vær så snill.
-Vær så snill. -Vær så snill.
La oss seg deg galoppere som en ekte kavalerist.
Vel, alt for å behage deg, selvsagt.
Du skal ikke bestige hesten fra siden, vel?
Jeg bare sjekker denne gummi... lærdingsen her.
-En stropp, sir. -Jeg vet det.
Det er en regimentskikk. Alltid sjekke stroppen før bestigning.
Bare vent du.
Hvordan får man den i gang?
Du må slå den med hva-det-nå-heter.
Oberstens hest må være mere ildfull enn det Satan var.
Så du ham gå opp med gruppen?
Ja, han måtte gå én om gangen.
Okay, le alt dere vil,
men husk, den som ler sist, ler best.
Vel, hvordan klarte vi oss?
Jeg er redd prognosen for regn ikke hjalp noe særlig.
Med dagens inntekt fra omvisningen og forfriskningene,
mangler vi fremdeles 100 pund.
-Ett hundre pund? -Virkelig?
-Når må skatten innbetales? -Innen en uke ca.
Åtte dager for å være eksakt.
Kom igjen nå. Opp med humøret. Vi har fortsatt litt tid igjen.
Vi har fremdeles noen ting vi kan ta med til herr Thresher,
og neste lørdag på markedet, kan vi selge mer frukt og grønt,
mer syltetøy og mer av Clunys kaker, enn hva vi har solgt før. Sant?
Sant!
Bli ferdig med å sette opp båsen.
Peter og jeg vil ta med dette til Thresher.
-Greit. -Greit? Kom igjen, Peter.
-Jeg håper vi gjør det bra i dag. -Vi må gjøre det veldig bra.
Vi har aldri tjent så mye som hundre pund før.
-Ikke? -Kanskje salgsteknikken deres
trenger en liten overhaling.
-Salgsteknikk? -Ja.
STANDARD STOR
Det er ikke hva du selger, det er hvordan du selger det.
Okay, okay. Samle dere folkens.
Du har aldri sett så enorme egg i ditt liv.
Og du kan skjære og kutte dem, pochere dem, steke dem.
Vi har brune store, hvite store, hvite små.
Alt du liker, de er fantastiske!
Alle lagt av den berømte høna, Murabelle.
Kom hit, folkens, kom hit.
Om dere er heldige, kan dere få de siste av Candleshoe grønnsaker.
Dyrket av den berømte gartneren, Gipping,
som en gang jobbet for dronningen,
og dyrket blomkål på Buckingham slottet.
Hvem vil ha enorme egg? Enorme egg.
-Jeg tar et halvt dusin, er du snill. -Glad du kom hit tidlig, mylady.
Om en halv times tid er de sannsynligvis utsolgt.
-Vel, i så fall, tar jeg et dusin. -Et dusin for denne damen.
Okay, ikke gå glipp av pepperkakene,
som kaptein Joshua St. Edmund tok meg seg på skattejakten.
Vil garantert avverge hodepine, skjørbuk og vind.
-Du kan ikke si det. -Hvorfor ikke? Vi selger, gjør vi ikke?
Kaker, nydelige, hjemmelagede kaker.
Fem skilling, takk.
Takk.
Tjuefem skilling, sir.
Det er femti prosent avslag.
-Har vi nok? -Hvordan klarte vi oss, herr Priory?
Utrolig, fantastisk.
Den mest praktfulle markedsdagen vi noen gang har hatt.
Mener du at vi har klart å tjene hundre pund?
Med det vi solgte til Thresher, og takket være Caseys salgsvett,
er det ganske enkelt skammelig. Å, det ser ut som regn.
Mylady er alene hjemme, hun hater torden.
Casey, hopp på sykkelen din og dra hjem. Her, ta dette med deg.
-Jeg... -Gå, gå. Kom igjen, pakk sammen.
-Ta eggene, kaken, syltetøyet. -Her, ta genseren min.
-Nei, det går fint. -Jeg har jakken min
-og det er en paraply for vogna. -Okay.
Bobby, ta de tomme boksene og legg dem opp i vogna.
Okay.
-Peter. -Kommer.
Ha det.
Ta den enden.
Bestemor?
Hvem er der?
-Hvem er der? -Stille.
Vil du at verden skal høre?
Hva gjør du her? Slukket du lysene?
Nei, må være stormen. Hvorfor har jeg ikke hørt fra deg?
Og hva var det tullet på markedet i landsbyen i dag?
Kjøp min egg. Små, store, brune, hvite.
Kok dem, stek dem. Hva var alt det?
Vel, jeg må jo late som jeg er en del av familien.
Du må finne skatten. Det er det du må gjøre.
Og ikke loke rundt, hører du?
Hva betyr formørkelsen? Hører du?
Jeg vet ikke enda, men jeg jobber hardt med saken.
Priory? Barn?
Nei, nei.
Det er meg, Casey. Margaret.
Hold den gamla dama unna her eller så få hun denne.
Nå, bli kvitt henne.
Margaret, kjære.
Jeg er glad du er trygt hjemme igjen. Hvor er de andre?
De er fremdeles i byen med Priory.
-I dette forferdelige været? -De er snart tilbake.
Hver gang det er storm, slukner lysene våre.
Priory klarer alltid å fikse dem, da.
Kan ikke forestille meg hvordan det ville blitt uten ham.
Jeg må gå og kle meg om for middag.
Hei, hva gjør du med det der?
Hva ser det ut som? Jeg tar dem.
-Men det er pengene til skattebetaling. -Dette er min redning.
Jeg kan mate lånehaiene med dem.
Si du ble angrepet av tyv da du kom hjem.
Ja, men om de ikke betaler, så må de dra herfra,
og da kan jeg ikke lete etter ledetråder.
Det er bedre, vi får plassen for oss selv,
så vi kan gjennomsøke den.
-Harry... -Fortsett å jobbe med formørkelsen.
Jeg lar deg ikke.
-Harry. -Har det klikka for deg? Gå vekk.
Harry, vær så snill.
La oss komme oss vekk.
-Harry, ikke, Harry. -Flytt deg.
-Flytt deg, sa jeg! -Vær så snill, ikke gjør det!
-Kom deg vekk! Kom deg vekk, sa jeg. -Stopp, Harry.
AUKSJON PÅ "CANDLESHOE"
Jeg sjekket alle garderobene oppe, mylady.
Og jeg skal sørge for alt annet, samt grammofonen,
blir sendt til den nye adressen din.
Takk, Priory.
Mannen min og jeg på bryllupsdagen.
-Det kjekkeste paret. -Ja.
Og dette er mitt danseprogram for ballet
som vi holdt til ære for Prinsen av Wales, på Candleshoe.
Prinsen ba meg opp på hver dans.
Mannen min ble forbannet.
Hans Kongelige Høyhet var en svært kjekk mann.
Jeg husker valsen.
Jeg tror jeg fremdeles har grammofonopptak av den.
Her er den på toppen.
Vi hadde herlige stunder her, ikke sant?
Jeg trodde at dansingen på Candleshoe aldri ville ta slutt, men det har den.
Nei.
Snart, kanskje, men ikke så lenge jeg er her.
Vær vennlig og spill opptaket, Priory,
og du og jeg skal danse vals.
-Nei, mylady. Absolutt ikke. -Jeg insisterer.
Mylady, det ville ikke vært passende.
Ville det vært passende om jeg danset med oberst Dennis?
Jeg er sikker på at han danser bedre enn han rir.
-Du spilte han veldig bra, Priory. -Visste du om det?
Vi lekte en lek med tiden, du og jeg.
Og jeg takker deg for det.
-Mylady, jeg er virkelig flau. -Du trenger ikke være det.
Jeg er veldig takknemlig for ditt strålende talent.
Og enda mer for din medfølelse.
Og nå, om du kan være vennlig,
grammofonopptaket.
-Vi er her for å treffe Casey Brown. -Hun har den siste sengen.
-Hei. -Dette er til deg.
Takk.
Disse er også til deg.
-Det er plommer. De er ferske og myke. -Takk.
-Hvordan føler du deg? -Okay.
Hei, du har rett. De er myke,
-Har ikke tatt tyven enda. -Ikke?
Politiet har egentlig ikke noe å gå etter.
Vel, som jeg sa til dem, jeg så aldri ansiktet hans.
Du var på kjøkkenet med ham.
Du jaget han helt ut på gata, prøvde å stoppe bilen hans,
-og du så aldri ansiktet? -Det var mørkt.
Vel, vi er kommet for å si ha det.
Hva mener du med det? Hvor skal dere?
Vi må tilbake til barnehjemmet.
Candleshoe skal selges for å dekke avgiftene og skatt.
Hva med bestemor?
Det finnes et kommunalt sted.
Ganske fint, faktisk. Mange på hennes alder.
Dere tuller med meg, sant?
Besta havner på gamlehjem?
Med huset borte har hun ingen sted å være.
Hør, Casey, om det er noe du vet og ikke har fortalt oss...
Jeg vet ingenting... Ingenting.
Vel, jeg er redd vi må gå nå.
Ja.
Hei, takk for plommene.
Ha det, Casey.
Vi kommer til å savne deg.
Ikke mist hvitløken din.
-Jeg skal ikke det. -Ha det.
HAMBLEDEN COTTAGE SYKEHUS
ADMINISTRASJONSKONTOR
Hei, dronningen! Dere!
Kom tilbake. Jeg har et par ting å fortelle.
Dette var den siste ledetråden.
"Han fulgte formørkelsen for rikdom og berømmelse.
"Og om du vil blomstre, gjør det samme."
Vel, den er ganske enkel.
-The Eclipse var et skip. -Et Skip?
Kaptein Joshuas skip.
Det henger et bilde i huset
av kaptein Joshua om bord på skipet The Eclipse.
Han tar imot et sverd fra en spansk kaptein hvis skip han hadde tatt.
Selvsagt, det er en ledetråd.
Kom igjen, alle sammen, det henger på veggen i storstuen.
-Mylady. -Det henger ikke der.
Du solgte det, herr Thresher? Solgte du maleriet mitt?
Men mylady, det var mitt maleri.
ANTIKVITETER - THRESHERS
Du solgte det til meg, jo. Eller, herr Priory solgte det til meg.
Herr Thresher, det var på sin plass at du solgte det,
men det er avgjørende at vi får sett på det.
Så, hvem solgte du til? Og hvor er det nå?
Solgte det til en amerikansk dame, i går.
Hun sa at kaptein Joshua minte henne om hennes far.
Enda en pirat, ingen tvil.
Jeg pakket det inn og sendte det til Hambleden stasjon.
-Det drar med 12:20-toget til London. -Tolv tjue.
Ja, derfra går det videre til Southampton,
akkurat i tide til å bli satt om bord på Queen Elizabeth.
Kom i bilen, Peter. Vi tar igjen 12:20-toget.
Men klokken er 12:15 nå.
Tolv tjue har ikke vært i rute på åtte år.
-Der går 12:20-toget. -Akkurat kl. 12:20.
For et tidspunkt å slå rekorden på.
Dette er det siste stoppet mellom her og London.
-Er vi overvunnet? -Selvsagt ikke.
Jag dem, Priory. Vi må stoppe dem på et vis.
PASS OPP FOR TOG STOPP SE HØR
Alle ut.
Priory, du parkerte bilen på sporet.
Ja, mylady.
Men om toget ikke stopper i tide...
Selvfølgelig stopper det, de har fantastiske bremser, togene.
Over dit, fort. Mylady.
-Jeg blir her, takk. -Men mylady.
Du sa nettopp at det ikke stopper i tide.
-Ja, men... -De har fantastiske bremser, tror jeg.
Mylady, jeg må insistere.
Jeg forlater ikke bilen.
Men sørg for at det stopper i tide.
Greit, mylady.
Takk, Priory.
-Hva skjer her? -Har du noe imot...
Har du noe imot at vi tar en titt i bagasjevogna?
-Ja, det er The Eclipse. -Men hvor er ledetråden?
Kaptein Joshua har sverdet på et dokument.
Er noe skrevet der?
"Under foten, i storstuen, se høyt, se lavt.
"Oppdag alt. Signert Joshua St. Edmund."
-I storstuen? -Under foten?
-Priory, har du nøkkelen? -Jeg har den, mylady.
Peter, hent verktøykassa mi. Fort deg.
Løft den opp forsiktig, gutter, kartet er her et sted.
Herr Bundage.
Noe så frekt!
Hva i all verden gjør du her?
Mylady, god ettermiddag.
Vi så at stedet skulle selges,
så vi tenkte å ta en rask titt på stedet.
Frem til i morgen er stedet mitt, og du skal vennligst gå.
Jeg lagde en god kopp te til deg, Harry.
-Oi! -Grimsworthy!
-Hva gjør hun her? -Hva gjør du her?
Du ble avskjediget for stjeling og bedt om å aldri komme tilbake.
Okay, nok snakk. Lukk dørene, Charlie.
-Okay, ta henne. -Angrip.
Ohoi, der. Kom her.
Bli her, mylady.
-Har henne. -Slipp!
Slipp!
La oss ringe politiet.
Slipp telefonen!
-Den er i drift. -Den er hva?
-Opptatt. -Kom igjen, fort deg!
Jeg skal gi deg for å ha sparket meg.
Priory, barna.
-Vi må se hva som skjer med dem. -Jeg går, mylady. Bli her.
Herr Bundage, legg den fra deg med en gang.
-Hold avstand. -La oss ikke forhaste oss.
Skatten skal bli min...
eller ingens.
Dette er en nødssituasjon.
Nei, ingenting er galt med telefonen.
Gi meg den!
Har deg.
Kom igjen.
Fort dere!
Hei, operatør, operatør.
-Hei, legg på telefonen! -Pass deg!
-Legg på! -Hallo, operatør.
Ta ham.
Fort, gå til politiet.
-Hva med deg? -Gå, fort. Hent politiet, fort.
-Ja, men... -Nei, gå. Gå.
Hei, Clara!
-Fort, mylady, denne veien. -Priory!
Ditt svin! Mitt regiment-slips!
-Kom Peter seg vekk? -Jeg vet ikke.
Cluny, du bør gå og hente hjelp, også, bare i tilfelle.
-Pass opp! -Hei, der.
-Dukk. -Ta dem.
-Hei! -Ta den lille.
Kom her. Har deg!
Hva skjer?
Og ikke kom tilbake.
Alle til storstuen, fort. Mylady, vær så god.
-Casey, finn noe å kile igjen døra med. -Hva med det?
-Tror du det holder? -Jeg vet ikke.
-Vi må barrikadere også. -Riktig. Hva med jern-seileren?
Godt tenkt. Alle må hjelpe til. Pass på øksa, mylady.
Dytt.
Vel, ikke står der. Ta dem.
Hva skjer?
Kaptein Joshua, din gamle svindler.
Jeg er ikke god på avskjeder.
Tydeligvis ikke. Hvor skal du?
Vet ikke. Tilbake til L.A., antar jeg.
Jeg skjønner.
Vel, hør her. Jeg har aldri passet inn på Candleshoe.
Jeg latet som, men jeg gjør ikke det. Okay?
Ikke nok spenning for deg her?
Nå tuller du.
Kanskje det er menneskene på Candleshoe du ikke liker.
Priory, barna.
De er okay.
Kanskje det er meg.
Ja, okay. Du skjønte det. Det er deg.
Jeg kom hit for å lure deg. Rett og slett svindle deg.
Jeg kjente deg ikke, og jeg brydde meg ikke.
Men nå...
Men nå?
Nå...
...nå er det annerledes.
Takk.
Jeg liker deg, også.
Jeg bryr meg ikke om at du løy til meg
da du kom til Candleshoe.
Men jeg ville blitt såret om du løy til meg nå.
Vil du virkelig tilbake til L.A.?
Aldri grått i mitt liv.
Da tror jeg det er på tide at du gjør det.
Kom igjen, kjære. Vi går hjem.
Hva om ditt ekte barnebarn dukker opp?
Kanskje hun har det alt?
SLUTT