Річард Занук і Девід Браун продакшн
Рой Шайдер
Лорейн Гері
Мюррей Гамільтон
ЩЕЛЕПИ 2
Джозеф Масколо
Джефрі Креймер Колін Вілкокс і Енн Дюзенбері
композитор Джон Вільямс
Ну ж бо...
оператор Майкл Батлер
автори сценарію: Карл Готліб і Говард Заклер
продюсери: Річард Занук і Девід Браун
режисер Жанно Шварц
- Де ти був? - Спізнився.
Це я бачу. Любий, ти ж знаєш, як для мене це важливо.
Ключи від джипу були у Хендрікса, а я не міг знайти другу зв'язку.
Який жах! Зроби мені послугу і удай, що був тут весь цей час.
- Яким чином?! - Покажи, що помираєш від нудьги.
Подякуємо музикам середньої школи Еміті за їхній чудовий виступ.
Мамо! Майкл зі мною не розмовляє!
- Тихо! - Ти чому тут, тигре?!
Місіс Сільвер була зайнята.
А тепер, дозвольте представити вам Міс Еміті цього року, Тіну Вілкокс
яка переріже стрічку на честь відкриття нового готелю!
Це «грошове дерево» - подарунок Лена Пітерсена
що створив кондомініуми на узбережжі Еміті - в якості жесту доброї волі.
Дякую вам, Лене.
Тут 1500 доларів, призначені для фонду освіти Еміті.
Тіно, твій вихід. Ріж її .
Ось так! Молодчина!
Давайте ще раз подякуємо шкільному оркестру.
Запрошуємо всіх на внутрішнє подвір'я готелю на невеличкий коктейль.
Тільки не це! Ходімо...
- Броуді! Як життя? - Привіт, Мартіне!
- Як тобі наша церемонія? - Вражаюча річ, Ларрі!
- Особливо її грошова частина! - Я радий, що тобі сподобалося!
До речі, Лене, ти знайомий з моїм сином, Ларрі?
Ларрі Молодшим. Ларрі, можна тебе на хвилинку? Не йди.
- Познайомся із Леном. - Як ся маєте?
- Приємний юнак. - Дякую.
Еллен, люба, ти не могла б проконтролювати роботу бару?
- Переконайся, що всі задоволені. - Звичайно.
Так... Чудова жінка!
Не знаю, що б я без неї робив!
Правда? І я не знаю!
- Скільки років твоїй сестрі? - Сімнадцять. Вона трохи старша.
- Не люблю побачення усліпу. - Вони не такі вже погані! Якщо за гроші.
- Яка гидота! - Та припини!
- Твоя мати організатор вечірки? - Так, це її робота.
- І вона робила пунш? - Ні.
Він просто жахливий.
- Танцював? - Ні.
- Я теж. - Кого хочеш запросити?
- Тіну Вілкокс. - Подружку Еда?
- Ти з глузду з'їхав! - Спитати ж не складно?
Іноді найгарніші дівчата - найсамотніші.
- Дурня це все! - Знаю.
Пам'ятаєш Джерсі? Четверта чи п'ята ніч на узбережжі.
Четверта. Я думала, ти припиниш мене поважати.
Ну що ти! Як я міг!
- Чи не забратися нам? - Хочеш розважитись?
- Чому б ні? - І правда.
Ця труба ще брудніша за тебе. Що ти робиш?!
Я ж сказав - чистити треба справа наліво. Наліво з твого боку!
- Агов, я думав, ти відпочиваєш... - Доброго ранку!
- До опівдня я вільний як птах! - Правда?
- Агов, Шефе! - Так!
У затоці стоїть якесь судно! Великий крейсер!
- Де саме? - Далеко звідси.
Сигналів не подає. На ньому дайверський прапор.
- Хочете, щоб я перевірив? - Якщо не складно.
- А то я з цим не дам собі ради. - Само собою.
Зустрінемося в офісі. І прихопи із собою нашого старого моряка.
Гаразд! Віддати швартові! Підняти якір, старий!
Повний вперед!
Зрозумій, ми будемо тут лише кілька хвилин, а потім йдемо.
- Можна мені з вами? - Ні.
- Ну будь ласка! - Він може пливти зі мною.
- Чудово! - Я покажу тобі - чудово!
- Забирайся! - Він допомагатиме мені. Ходімо!
Злий старший брат!
Агов, Шоне! Ти коли-небудь був якорем? Іди сюди.
- Майк, привіт! - Привіт.
- Йдеш у море? - Ще ні.
Добре. Хочу познайомити тебе із сестрою.
Та познайомлюсь я з нею, не хвилюйся!
Привіт, Томе! Пізніше побачимось! У той же час, у четвер!
Агов, Енді! Сюди!
Побачимось пізніше. Що у нас тут? Якісь проблеми?
- Брук! Брук! - Джекі, привіт!
Так, стривай, а це ще хто? Я, здається, закохався!
- Сподіваюся, це сестра. - Щасливчик! Як же тобі щастить!
Тіме, ти помітив, як вона на тебе подивилася?! Ти їй подобаєшся!
- Та не дивилася вона на мене. - Що ти мелеш!
- Такий погляд, це вже зізнання! - Та ні ж бо!
Я худий хлопець в окулярах, я живу в Еміті цілий рік...
Я недосить добрий для неї.
Думаю, ти правий. Вона дивилася не на тебе.
- Агов, поглянь-но, Ларрі! Дивись! - Ну що?!
Я така рада! Маєш чудовий вигляд!
- Ну як? - Пласка як дошка.
Який же ти хам!
А ти мені що, матуся? Розгорни клівер.
- Ми хочемо поплавати. - Правда?!
Ходімо. Познайомлю тебе із одним хлопцем - він такий милий.
- Дивіться сюди! - Привіт! Це ми так засмагаємо!
Майку, сюди!
Дугласе!
Я не можу більше дивитися новини, ігри, чи навіть кіно!
І все через клятих дітей, що бавляться із радіо!
Я, звичайно, зроблю, що зможу, але це питання федеральної юрисдикції.
- Так телефонуйте у ФБР! - Броуді, послухайте...
Давайте по черзі. Ви двоє - поговоріть із міс Поллі.
- А ви йдіть зі мною. - І так щоразу!
Ну так що там щодо Грейс Кінні?
Вікна її ванної напроти кімнати мого старшого сина.
Вона дражнить його! Танцює в самому рушнику!
Невже! Хендріксе, а ось і ти! Іди сюди.
Вибачте. Йди сюди, і перевір номер 908.
Який іще номер 908?! Вперше чую!
Це означає - забери мене звідси.
- Що це у тебе? - Фотоапарат для підводної зйомки.
Том Ендрюс підняв його з дна біля залишеного крейсера.
Он як...
Кілька багатих хлопців з Ньюпорта, Род-Айленд.
Яхту за сто тисяч доларів я не залишив би в затоці.
Якби у вас була така яхта, почалося б розслідування.
Насмішив.
Грейс Кінні розбещує мого хлопчика!
- Танці. Займись цим ти. - Танці?!
Тримай...
Піднімайся! О, ні! Тримайся міцніше!
Давай вгору, Майку!
Майку, канат закрутило!
Майку, тягни вгору!
Обережніше, Майку, підтягуйся!
Ти в порядку?
Як ти?
Тягни його вниз, Майку! Ось так, чудово!
Погода залишається теплою і ясною, і ми продовжуємо музичну програму
з Плімуту 24 години на добу з вами рок з Нової Англії.
- Стривай, відпочинь хвилинку, гаразд? - Тіно, ти куди?
Агов!
- Едді, покатаємось на водних лижах! - Що?
- Давай, візьмемо човен мого дядька! - Краще на тому тижні...
У тебе все на тому тижні!
Террі?
Террі... Террі!
Боже!
Тут нікого немає. Або вони на дні, або їх віднесло течією.
Свідки бачили двох. Одного в човні, одного на водних лижах.
- Кажу ж, тут нічого. - Тоді прочісуй дно.
І довго? Течія будь здоровий, та й невдовзі стане темно.
Мені начхати. Залишайся там стільки, скільки знадобиться.
Десять-чотири.
Ми почули голосний звук, а коли подивилися, все вже було в диму!
Це був вибух! Хвилиною раніше вони веселились, а потім...
І ви гадки не маєте, що стало причиною?
Звідки ж мені це знати?
- Вони місцеві? - Я не знаю.
Можна ми підемо?
- Шефе? - Шефе Броуді? Можна ми підемо?
Так. Дякую, Тіно.
- Ми разів десять вже тут були. - Та знаю я!
- Довго ще? - Поки що-небудь не знайдемо!
Мені вже холодно. Тут нудьга смертна!
Скажіть, будь ласка.
Що за дідько?! Господи боже!
Щось важке!
- Диявол! Кидай це! - Що це за штука?
- Високовольтна лінія! Кидай! - Господи!
Дай відчеплю, поки ми весь острів не знеструмили!
Йдемо звідси, а то не дай бог, і правда що-небудь знайдемо!
- Ти закурюєш вже третю. - Кава чудова.
- Візьми пончик. - Хочу фруктових пластівців!
- Їж пластівці «Черіос»! - Сам їх їж! Я хочу фруктові!
- Поїж ці. - Які на сьогодні плани?
Не знаю як він, а я хочу поплавати на яхті.
- Знову? - Ну а чим тут іще зайнятися?
Пам'ятаю, хтось збирався шукати роботу.
- Це обов'язково? - По-моєму, вона не так вже й потрібна.
У нього ж канікули. Куди я поділа щоденник?
Із добрим ранком! І всі вже на ногах!
Сталося що-небудь, чого мені не варто знати?
І багато! Послухай, йому сімнадцять.
Ми говорили про те, що робота йому потрібна.
Ти правий. І мені хотілося б, щоб ти більше часу проводив з ним.
Але як?! Після цього вибуху справ тільки додалося!
А у мене у підпорядкуванні три копи і секретарка!
Так, ще заступник, який без пам'яті від поліцейської роботи!
І ось іще один! Що відбувається з людьми - усі шаленіють від яхт!
- Адже це острів... - Я піду.
Ні, стривай.
Не відпливай далеко від берегу - якщо почнеться шторм.
- Гаразд, пізніше побачимось. - Будь обережний.
Звичайно, буду.
- Стій, Тіно! - Ні!
- Віддай капелюх! - Не віддам!
Повернись!
Стій!
Знати б, звідки у них така спритність?
- На маяку стало спекотно. - Занадто спекотно для цих? Дрібниці.
Я зателефонував вам, щойно дізнався. Кажуть, що укуси величезні.
- Поговоримо після огляду. - Добре.
Вона тут. Прошу вас, розійдіться трохи.
Нам потрібен простір. Дякую вам. Відійдіть трохи далі.
Господи...
Що скажете?
Для початку ось що... Протягніть до самого носу.
- Довжина - сім з половиною метрів. - Сім з половиною метрів.
Правильно.
- Перевірте радіус укусу. - Що?
- Відбитки зубів. - Зубів кита?
- Зубів акули. - Якої акули?
- Акули, яка це зробила. - Адже ми поки що цього не знаємо.
- Саме це ми й маємо з'ясувати. - Звичайно, з'ясуємо.
Мені вас не чути, коли ви шепочете!
- Сто одинадцять сантиметрів. - Сто одинадцять сантиметрів.
- Шістдесят вісім. - Шістдесят вісім.
Мені вже доводилось мати справу з акулами.
- Правда? - Так, і знаєте...
Мені здається, таке могла зробити велика біла акула.
- Каркарадон Каркаріус? - Саме так.
Але чому ви вирішили, що вони тут водяться?
Мені лише здається очевидним
що одна велика рибина вкусила іншу велику рибину.
Кит - ссавець, а не риба.
Не в цьому річ! Адже це укуси акули, я правий?
Цілком можливо. Але це ж касатка, і щоб зробити такий укус
акула має бути чималого розміру.
Послухайте, ми знаємо, що акул приваблює запах крові.
- А ще вібрація... - І звук.
- Звук? - Як у засобів звукової навігації.
Сонари... Їх приваблюють незвичайні, уривчасті звуки.
Майже будь-яка ритмічна вібрація на низьких частотах.
Отже, одна з них може бути поряд?
Не обов'язково.
Укуси могли бути отримані у 15-и милях звідси, а може й далі.
І жоден з них не спричинив би негайну смерть.
Тварину могло віднести течією.
- Цього місяця сильно штормить. - Може, забереш звідси людей?
- Тату... - Містере Хендрікс, запишіть це...
Сьогодні жодної яхти. Повернешся разом зі мною.
- Але ми на нашій яхті! - Енді поверне її на місце.
- Але у мене побачення! - Вона зрозуміє.
- Не думаю. - Майк, хоч ти дай мені відпочити!
Нападала або велика біла акула, або така сама касатка.
Я хочу знати напевно.
Точну відповідь дати складно, коли тіло у такому стані.
На суші воно було годин 12, і його носило течією мінімум день.
Стараннями інших морських тварин рани могли збільшуватись.
Я знаю, що дельфіни спілкуються одне з одним, посилаючи сигнали.
Думаєте, якщо одна акула загинула, інша могла дізнатися про це, і...
Акули не такі сентиментальні, містере Броуді.
- Тату, можна мені... - Ні.
- Не переймайся. Я відвезу її на місце. - Бувай, Майку.
- Щасливо. - Завтра побачимось.
Ларрі? Стривай.
Зараз здаю літні будиночки. Думаю, сезон буде що треба.
Прекрасно, нам потрібно поговорити сам на сам.
Ми самі.
Боюся, у нас знову завелася акула.
- Ти серйозно? - Мені не до жартів.
У мене на пляжі напівз'їдений кит.
Двоє людей зникли, а укуси на киті ось таких розмірів!
Мартіне, ніхто не бачив акул. Будь реалістом.
Думаю, члени міського правління мають бути в курсі.
Знаю, це лише передчуття, але ти маєш мене зрозуміти.
Ларрі, заради бога! Окрім цього зникли ще двоє, на водних лижах!
Трагедія. І все ж, нещасний випадок.
Ані плавців, ані акул там не було - просто вибух на катері.
Катер так і не знайдено!
У цих водах взагалі досить висока смертність. І люди зникають...
- Вони що, всі жертви акул! - Цілком можливо.
- Дурниці! - Дурниці?!
Дурниці те, що на березі мертва касатка із ось такими укусами?
Думаєш, я йолоп?
Та щойно ти зателефонував мені, я зв'язався із Елкінс та її босами.
Ніщо з побаченого нею не підтверджує твоїх висновків.
Тобто, ми й робити нічого не будемо?
Мартіне, тихіше... Не тисни на мене так сильно.
Вибач, але у мене багато справ.
Добре... Добре, Ларрі. Але ти запам'ятай цю розмову.
Запам'ятай, як слід!
Цианід Натрію. Отрута.
Шефе?
- Що? - Шефе?
Привіт. Вас не було на похороні. Сантос сказав мені, що ви тут.
Так... Безлад, та й годі. Ти мало що пропустив.
Що з ідентифікацією?
Ми майже впевнені, що це жінка з катеру.
Так? Дякую. Прошу вас, намагайтесь далі.
- Про тих, хто пірнав, новини були? - Жодних.
- Думаю, нам краще закрити курорт. - Ти зазирав у коробку?
- Ні. - Що щодо фотоапарату?
- Там цілком може щось бути. - Так, правда.
- Віднеси її до Фогерті на проявку. - Зроблю це прямо зранку.
- Зроби зараз. - Вже занадто пізно.
Ну ось, спізнився на вечерю! Слухай, я чекаю на міжміський дзвінок.
Щойно буде відповідь, перемкни його на мене додому, добре?
Домовились, Шеф.
Так... Так, я вас чую.
Звичайно, я передам йому все, що ви сказали. Дякую вам.
- Це мене? - Так!
- Привіт, тату. - Привіт, розбійники.
Це з приводу Метью Хупера.
Він на дослідницькому судні «Аврора» в Антарктиці
і не з'явиться в зоні дії рацій до наступної весни.
Так, я йому телефонував.
- Мартіне? Мартіне? - Так?
- Ти якийсь дивний. Де ти був? - Заходив до Сантоса.
- Я витягнув тіло з океану. - Причини вже відомі?
Ще ні. Сантос, схоже, думає, що це жертва вибуху на катері.
- Хочеш поговорити про це? - Це звичайна рутина.
Зрозуміло.
- Майку, підійди на хвилину. - У чому справа?
- Для тебе на завтра є завдання. - Взагалі-то, у мене були плани.
Яхта? Про неї забудь. Ти звільнений на берег.
- Тату, ти що? - Я поговорив із Апджоном.
У нього є для тебе робота на пляжі, до кінця канікул.
- На все літо?! - Я знаю.
Але він хотів роботу, і тепер отримав її .
А яхту до завтрашнього вечора витягни на берег.
- Тату, я не.... - До завтрашнього вечора. Я не жартую.
- Ну як? Усі на місці? - Майже.
Прекрасно.
Отже, друзі мої перед вами міський пляж.
Погодьтесь, це ідеальне місце для відпочинку всією родиною.
Ви погляньте на цей пісок! Він ніби цукровий!
- Неймовірно! І справді чудово! - А влітку у нас прекрасні заходи сонця.
Сонце сідає ось там, і вся лінія обрію має просто казковий вигляд.
Це правда. Просто дух перехоплює.
До речі, ось наша естрада - напевно вам сподобається.
Вона предмет нашої гордості. Її побудували ще в далекому...
- Продаєте пам'ятки? - Не те щоб... Всього потрохи.
Ваш чоловік тут із самого ранку. Що він робить?
Свою роботу.
- Батько знайшов тобі роботу? - Так.
- Я йому допомагаю! - Молодець!
Ти часом не знаєш, де твій батько?
Так, він там, нагорі.
О, Боже!
Тому, якщо у вас виникли якісь питання щодо відпочинку
задавайте їх Еллен Броуді. Вона з радістю дасть відповідь.
- Лене... Можна тебе? - Звичайно. Прошу мене вибачити.
Ларрі, мені здається, люди під враженням.
- Броуді сидить на своїй вежі. - От лайно!
- Давай швидше. - Зараз.
- Ну а так достатньо швидко? - Ні, швидше!
- Швидше?! Швидше! - Ще швидше!
Дивись, ось мій батько!
Махай. Махай моєму синові! Ось так.
- Ну і як ми його знімемо? - Може, ніхто не помітив?
Давай-но завантажувати їх назад у фургон.
Гарна думка.
Рене хотіла дізнатися, що ось той чоловік робить на вежі?
Який чоловік? Ах, цей? Він просто оглядає місцевість.
Але навіщо?
Це вежа для спостереження за акулами. Такі самі є у Флориді.
Він видивляється акул.
Вибач, люба, але це просто спостережна вежа.
Це наш шеф поліції - він просто її перевіряє.
А взагалі цю вежу використовують для спостереження за птахами
за погодою, за природними явищами...
Перепрошую. Еллен? Виходимо з графіку...
А зараз давайте сядемо в автобус, і проїдемось до заміського клубу.
Усі з води! Всім вийти з води негайно! Вилазьте!
- Всім негайно залишити воду! - Що робить цей йолоп?!
Вилазьте звідти! Усі з води!
З води! Я сказав, вилазьте! Вилазьте всі!
З води, швидко!
Усі з води! Ворушіться!
Усім вийти!
Це просто зграя риб! Шефе, це риб'яча зграя!
Дрібні риби!
- Мартіне! - Еллен, все гаразд.
Тихо... Все гаразд...
Дай йому спокій. Інцидент вичерпано. Давайте повернемось до автобусу.
Все гаразд! Помилкова... Помилкова тривога.
Повертайтесь на свої місця!
Боже ти мій!
Усі, ходімо. Все скінчилося.
Полі, я ж сказав, мене немає.
Фогерті? Гаразд, перемкни.
Так, Філе?
Які знімки?
Ти жартуєш?! Я виїжджаю.
Так... Це «Орка».
Об'єктив що треба. І швидкість зйомки. Думаю, один і чотири.
Не тягни, Філе. Що ще?
Я проявив тут ще одну плівку, але надрукувати ще не встиг.
Ось і вона.
Про вовка промовка.
Мартіне, у нас офіційні збори.
Прекрасно, ви всі маєте на це поглянути! Дивіться.
Знімок, зроблений водолазом, що зник.
- Водорості? - Не знаю... Що це таке?
Адже це підводний знімок? Тому і темний.
Та нічого тут немає. Не розумію, про що ти.
Та погляньте ж самі! Це акула!
Бачите цей обрис?! Це її морда і око!
- Невже? Вибач, не помітив. - Якщо чесно, я теж.
- Мартіне, це могло бути що завгодно. - Одну хвилину.
Ви намагаєтесь дати мені зрозуміти, що я не знаю, який вигляд має акула?
Броуді, припини! В об'єктив потрапили водорості і бруд!
- Дурниці! - Це твої дурниці!
- Прошу вас, не гарячкуймо. - Це з ним мені не гарячкувати?
Чорт забирай, та ви його послухайте!
Погляньте, ви його закликаєте до розсудливості?! Слухай, Броуді!
Ти влаштував паніку на громадському пляжі.
Ти влаштував стрілянину, і один бог знає, чим все це могло скінчитись.
Хтось міг постраждати. А потім засудити нас! Про це не думав?!
Нас би це знищило!
Ти дарма хвилюєшся про суд і гроші.
Якщо виявиться, що я маю рацію, звідси і так всі втечуть.
- Мартіне, може, не будемо? - Не будемо що, Ларрі?
Господи, Ларрі, забудь! Він тебе все одно не слухатиме!
Зрозуміло ж, що людина не при собі!
Постав своє життя на те, що я з глузду з'їхав.
А ви, всі, врахуйте ось що: це акула!
Я знаю, який вони мають вигляд, тому що одну з них бачив дуже близько!
І моя вам порада - вживайте заходів
тому що я не маю наміру знову проходити крізь це пекло!
Мартіне... Може, поки що сядеш?
- Навіщо? - Просто сідай.
Ми ще раз подивимось на фотографію, приймемо рішення...
Гаразд... Присяду.
Але який у цьому сенс?
Дякую. Прошу вас, джентльмени.
Вийшло!
Привіт, Майку.
- Бачив твого батька біля ратуші. - Знаю.
Він, правда, стріляв на міському пляжі?
- Гадки не маю. - Не слухай цих йолопів.
Верзуть різні дурниці! Агов, Елен!
Ти в курсі, що це єдине місце в місті, куди сміття привозять?
- Хто-небудь хоче на маяк? - Зараз? Вночі?
Завтра. Може, день там проведемо.
Мій батько залишив у гаражі кілька ящиків пива.
- Воно ще там? - У моїй яхті їм набагато затишніше.
- Майку, ти з нами? - Так, чому б ні.
Може, надаси перевагу розфарбовуванню туалетів?
- Дуже смішно. - А пікнік ми влаштуємо?
Так. Приносимо їжу.
- Майку? - Привіт.
Я хотіла б поїхати на маяк з тобою.
Я не впевнений, що зможу. Підходити до води мені заборонили.
Батько змусив мене витягнути яхту на беріг.
А ти завжди робиш тільки те, що дозволяють?
- Ні. - Чудово. Буду о 8 на пристані.
Зустрічаємось о восьмій.
Не знаю, що й робити.
У чому справа? Хто-небудь помер?
- Ми тебе не чули. - Шефе, я прийшов, щойно дізнався.
Мене лише звільнили, а не поховали.
- Привіт, люба. Я вдома. - Я бачу.
Я бачу, що ти бачиш.
А для тебе у мене дещо є.
На тобі воно матиме кращий вигляд, бо ти знаєшся на одязі.
Треба ж! І ще у випивці!
Як щодо тосту? За нового шефа поліції !
Давай, Еллен... У такій роботі потрібне щастя.
Не будеш? Гаразд. Тоді вип'ємо ми...
За нашого нового шефа.
Хай живе шеф!
Заради бога, пий, нарешті! Не щодня тебе так підвищують!
- Годі, Мартіне. - Послухайте, Шефе...
Мені не потрібна ваша посада.
Я просто прийшов сказати, що вважаю вас кращим, і мені...
Облиш, Джеффе... Все гаразд!
Припини. Я ж знаю що ти ні до чого!
Мабуть, мені вже час.
Дякую що зазирнув, Джеффе.
- Ти нам, правда, дуже допоміг. - Дякую вам.
- На добраніч, Джеффе. - На добраніч.
Нещасний Хендрікс. Вони і його звільнять.
Ось побачиш.
Показав їм фотографію акули... А вони її там не розгледіли.
Вони бачать лише те, що хочуть.
А вона десь там... Величезна тварюка.
- Вони тому тебе звільнили? - Ні, не тільки.
Тоді чому? Через сцену на пляжі? Я була там, і сама все бачила.
Та облиш, я теж добрий. Я кричав, як дикун, влаштував стрілянину...
Чотири роки роботи коту під хвіст. Дурість та й тільки.
Що ще? У чому справа?
Мене ніколи раніше не звільняли.
Розумієш?
Тобто було одного разу. Мені було 17, я був іще хлопчиною.
Але зі справжньої роботи мене не звільняли жодного разу.
Ніхто раніше не казав мені, що я не дав собі ради з нею.
Вони так не сказали.
Сказали саме це.
І, мабуть, вони мають рацію. Я втомився. Занадто втомився.
До біса втомився.
Скоріше, до біса п'яний. Ти не втомився. Ти просто напився.
- Ти йдеш? - Так.
- Пливеш на яхті? - Можливо.
- Візьми мене. - Ні.
- Я хочу з тобою! - Та тихо ти!
Майкле!
Гаразд, ходімо. Тільки тихо.
Привіт, Деніс! Світло життя мого!
Якщо тобі заборонили виходити в море, що ти робиш тут?
- Тренуєшся? - Саме так.
Але чому тут? Давай попливемо на пляж.
Покрутимося там, заробимо грошей, підчепимо дівчат...
Слухай, мішатимешся під ногами, відправлю додому.
Зовсім я не мішаюся. Енді, я заважаю?
- Причому завжди. - Вам заважає цей здоровило?
- Опусти мене! - Ну їх! Попливеш зі мною!
- Гаразд! - Він тобі потрібен?
- Не заперечуватиму. - Ми перед тобою в боргу.
- Привіт, люди. - Привіт.
- Майку, збираєшся у плавання? - Так.
- Я думала, тобі не можна. - Я сам за себе вирішую.
- Невже? - А ми всі розмістимося в човні?
- Взагалі-то, місця мало. - Звичайно, вліземо.
- Тісно буде. - Залазьте.
- Брук... У мене місце є. - Чудово!
- Ти поїдеш зі мною?! - Звичайно.
Дякую, люди. Я поїду з Тіммі. Ходімо.
Збожеволіти...
- Ми робимо помилку. - Не переймайся, зрозуміло?
Народ, я готова.
- Я думав, вона їде з нами. - Виходить, що ні.
- Хочеш поговорити про це? - Хочеш попливти додому?
- Привіт, Томе! - Ніколасе!
- Ти, ніби, маєш бути у класі! - Може, підміниш? А то я не один!
- А я зібрався за лобстерами. - Чудово! Мені одного прихопи!
- А мені одного в олії ! - Ти чув, Томе?
Щасливого плавання. Отже, сьогодні групу веде Спаркі.
Якщо всі готові, то можна пірнати.
Розійдіться усі. Зніміть маску.
Повертаємося, швидше! Заради бога, пливи до берегу!
Необхідно його зігріти.
Обережно, несіть акуратно. Краще у передню каюту.
Все добре, він ніби цілий. Все буде нормально.
Відв'язуйте трос. Швидше.
Дякую.
Що тепер?
Тепер я піду до офісу, приберу свій стіл і повернусь в машину.
А якщо випадково зіткнуся із твоїм босом, то, мабуть, наб'ю йому пику.
- Думаю, не варто. - Ти права.
Гроші нам ще знадобляться.
Майка нема. Останнім часом він встає рано.
- Мабуть, став жайворонком. - Весь у батька.
- Доброго ранку! - Привіт.
- Щось сталося? - Ні.
Шон, мабуть, бавиться на вулиці. Приготуйте йому, що він попросить.
- Добре. - І не підпускайте його до солодкого.
- Гаразд. - Підвезеш мене?
До речі, зателефонуйте своєму братові, водопровіднику.
Кран нагорі як і раніше протікає.
- Френку? Він мій кузен! - І спитай, чи не потрібен йому учень.
Хай щастить вам.
- Хочеш ось так залишити вітрило? - Стривай.
Ніби все. Ось так! Чудово.
- А як же пікнік? - А що з ним?
Та не хвилюйся ти. Все гаразд. Допливемо вчасно.
Якщо не будеш обережний, допливемо до самого Будапешту.
- А як же інші? - Що інші?
Слухай, я знаю, що коли ми дістанемося, вони вже будуть там.
Вони розпалять вогнище, розстелять ковдри, розіллють алкоголь...
- Звичайно... - Так я думаю...
А що ми робитимемо, поки не допливли?
Є у мене кілька ідей...
- Зачекай, стривай. - Що?
Дістань ковдри. У мене вже скрізь синці.
Матусю це наводить на думки.
Гаразд. Ковдра так ковдра.
Особисто мені вона не потрібна. Я й так обійдуся.
Кудись вона поділася. Може, її що-небудь замінить?
Хоча ні! Ось, здається це вона.
Едді! Допоможи мені!
- Едді! На допомогу! - Тіно!
- Допоможіть!
Господи! Едді, пливи!
Пливи швидше! Там акула, Едді! Пливи!
Господи, боже, Едді! Швидше! Пливи швидше!
Та скоріше ж! Скоріше!
Едді, швидше! Пливи! Заради бога!
Швидше! Швидше, Едді!
Едді!
Тіно! Тіно! Допоможи!
Матусю...
Будь ласка, хай вона піде!
Хай піде... Боже всемогутній!
- Любий, це вже не твоя робота. - Знаю, я просто хочу поглянути.
Ну давай же, проїжджай, пішов!
- Що сталося? - Емболія.
Бульбашки повітря потрапили в кров.
Він піднімвся занадто швидко, Шефе. Надовго затримав дихання.
Щось його там явно налякало, і він запанікував.
Не хвилюйтесь, ми про нього подбаємо. Піднімай, Девідсоне.
Акуратно. Ось так, понесли.
- Як це сталося? - Кусальний рефлекс. Це як спазм.
Все сталося десь годину тому, після того як діти попливли.
Які діти?
Вон Молодший, Брук Пітерс.
- Джекі, Майк... - Наш Майк?!
Так. Сказали, що вирушають до маяку. Стривайте, куди ви?!
Послухайте, Шефе! Адже ви більше не шеф!
Я не можу відпустити поліцейський катер!
Місіс Броуді - якщо він не може пливти, не можете і ви!
- Вам неможна цього робити! - Елен, відв'яжи канат.
- Шефе, прошу вас! - Там Майк!
Я відповідаю за цей катер, Місіс Броуді! Прошу вас!
От дідько! Шефе, йдіть у ніс корабля.
І все-таки вам не варто це робити! Відв'яжіть канат!
Якого біса! Нас обох вони не звільнять.
Адже має хтось командувати, так?!
- Гаразд, і куди прямуємо? - Ти щось казав про маяк.
- Давай, рушай. - Зрозуміло.
Еміті викликає берегову охорону - прийом.
- Говорить берегова охорона. - Так, слухай, Еде.
Як думаєш, ти зміг би підняти для мене гвинтокрил?
Це ти, Броуді? Не зараз.
Він саме на вильоті - перевіряє канал.
Мені потрібно, щоб ти відправив гвинтокрил до маяку.
Туди пливе група дітей на вітрильниках.
Я хочу, щоб їх відвезли назад у порт.
Підтверджую - переправити дітей назад у порт.
Вас зрозумів. Берегова охорона - кінець зв'язку.
Броуді, кінець зв'язку.
Швидше, шмаркачі! Ви ледве повзете!
Давайте пропливемо за маяк! Я знаю місце краще за це!
Не проти!
Я тримаю, Шефе!
Тихо... Тихо, все добре...
Все добре, все гаразд...
- Ні! - Тихо. Заспокойся.
- Все вже добре. - Ні!
Господи... Еллен...
- Ні! - Все добре...
- Все добре, не бійся. - Тіно! Тіно, заспокойся...
- Вона ще там! - Тіно, нема чого боятися.
- Вона все ще там! - Що там?! Про що ти говориш?
Там... Там... Акула! Акула! Вона ще там!
Повернетесь на цьому катері. Де вони зараз?
Десять градусів праворуч - тримайтесь піщаного острову.
- Пальцем тикни, де це?! - Там.
Тепер зрозуміло.
Містере Крістіан! Містере Крістіан!
Накачайте цей човен, і зголіть свої жахливі вуса!
Англія чекає від вас подвигів!
Квіглі, коли будете готовий, дайте залп!
Клята торпеда! Повний вперед!
Це наш із вами зоряний час!
А щоб тобі!
Агов, Блаю! Хтось тебе проколов!
Нічого... Все нормально...
Витягніть мене!
Залазь!
Тримайте човен!
- Все гаразд! Тихо! - Обережно! Мардж!
Кевіне, зроби ж що-небудь! Шоне!
Тіммі! Брук!
Обережніше! Тіммі, пливи до нас!
- Де вона? - Не знаю!
- Ларрі, забираємось! - Зараз заберемось, заспокойся!
Ларрі! Обережно! Повертай... Ларрі!
Прокляття!
Все добре...
- Вилазь із води, скоріше! - Там Майк!
Вилазьте, вилазьте звідти!
Хто-небудь, допоможіть Майку! Витягніть його!
- Броуді, тримайся! - Тримайся! Ми зараз!
Майку, пливи звідти! Пливи ж бо!
О, Господи!
Майк! Броуді! Ми тут!
Гаразд, хапай його за руки. Тримай! Тримай його!
Хапай за жилет! Дідько, вона наближається!
Піднімай! Піднімай його скоріше!
Тягни його! Тягни!
Тримай ноги! Швидше, піднімай їх! Піднімай!
У нього сильна кровотеча.
- Майку терміново потрібен лікар! - Допливти зможете?!
- Так, ми його відвеземо. - Добре. І викличте допомогу!
Попливли.
Давайте зробимо пліт.
Зв'яжемо усі човни! Кинь цю мотузку Брук!
Брук! Брук! Брук, кинь мотузку Мардж.
- Хапай її , Мардж! - Затягни вузол навколо щогли!
- Стривай, дай-но мені! - Обережніше...
- Тягни, Ларрі, тягни! - Не знаю, чи витримає!
Так... Хто-небудь, поверніть кранець вгору!
- Тобі не допомогти? - Тягни акуратніше! Ось так.
Еміті викликає повітряний патруль.
Еміті викликає повітряний патруль. Як чуєте?
Говорить повітряний патруль. Це ти, Броуді?
Так. Послухай, ти дітей ще не знайшов?
Відповідь негативна. Я ще на землі.
Тоді краще піднімайся в повітря, тому що вони там зовсім самі!
Броуді, мені доведеться змінити частоту.
Зв'яжися з моїм босом. Побачимось у Френсіса Шолла.
Повітряний патруль, кінець зв'язку.
У Френсіса Шолла? Де цей Френсіс Шолл?
Дідько... Та тут нікого!
Хто-небудь хоче пограти в шаради?
Ні.
Нам потрібно допливти до острівця, і зачекати.
І як ми допливемо до нього на цій руїні?
- А що за острівцем? - Атлантичний океан.
А потім Ірландія.
Боже мій, який я голодний!
Повітряний патруль викликає базу.
Підтверджую місцезнаходження вітрильних човнів.
Спостерігаю ряд ушкоджень. Їх несе течією.
Вони приблизно у милі від трансформаторного острову.
Вітер і течія несуть їх на схід.
- Постраждалі серед вас є? - Все гаразд.
Я відбуксую вас до трансформаторного острову.
Потім зв'яжуся із береговою охороною, і вони вас підберуть.
- Киньте мені канат. - Тепер виберемось.
- Господи, що за день! - Тримайте!
Все нормально!
- Тепер тримайтесь міцніше. - Гаразд... Тримайтесь...
Господи!
Ні!
Вона рухається!
- Бобе! - Мардж!
- Шоне! - Мардж!
- Шоне! - Шоне, Шоне!
- Шоне! - Шоне! Тримайте його!
Пливи до мене!
- Вилазь! - Шон! Скоріше!
Забирайтесь на човен! Забирайтесь на нього!
Давай! Давай!
Не можу! Ні!
Ні!
Відвезеш її в лікарню. Зустрінемося в офісі.
- Еллен, спробуй мене зрозуміти... - Із Тіною все буде добре.
Ви в порядку?
Еллен, мені шкода. Повір, мені... правда, шкода.
Я лише думав про спільні інтереси...
Мені начхати, про що ти там думав.
Я тільки знаю що загинув юнак, а мій син і чоловік досі там!
Еміті викликає берегову охорону.
Еміті викликає... Чорт забирай!
Шоне, лови канат!
Шоне, спробуй упіймати канат! Та візьми ж ти його!
Давай же, Шоне!
Лови канат Шоне! Ось же він! Дивись!
- Шоне, хапайся за канат! - Хапайся за канат, Шоне!
Якщо він не упіймає, ми самі не дамо собі ради. Припини!
Ну ж бо, Шоне! Прокинься нарешті!
Дивись на нас!
Шоне... Шоне, чорт забирай!
Ти або подивишся сюди, або я дам тобі прочухана! Ти зрозумів?
Ну ж бо, давай, дивись сюди! Ось молодець!
Тепер слухай мене, Шоне.
Ми кинемо тобі канат, і тільки спробуй мені його не упіймати!
Готовий? Лови, малюк!
Хапай його, Шоне! Хапай його!
Упіймав! Чудово! Молодець! Обв'яжи його навколо поплавця!
Прив'язуй міцніше!
Готовий? Тепер тримайся! Ми тебе підтягнемо!
Ось так... Молодець...
Тепер спокійно, тихо... Обережніше...
Йди сюди. Йди сюди. Ось так!
Господи! Витягуйте його з води! Ну скоріше ж!
Слава Богу! Ти як, хлопче?
Я вже думав, ми тебе втратили... Ну й добре. Тепер все гаразд...
Трансформаторний острів прямо по курсу.
- Дістатися зможемо? - Не знаю.
Агов, я просто спитав.
- Як вона? -Їй потрібно трохи зігрітись.
Хто-небудь, допоможіть мені. Нам потрібно якось керувати цією руїною.
Люди, навіщо нам бавитися в матросів?
- О 7:46 нас понесе назад! - Замовкни!
Вибач, Ларрі, про це складно не думати!
- А ти постарайся! - Ну годі!
Господи, прошу тебе, врятуй нас!
Свята Марія, мати божа...
Прошу тебе, допоможи нам!
Ми молимо тебе про порятунок!
Прошу тебе, не залишай нас...
Господи.... Врятуй нас... Господи....
Слава Богу... !
Дай, прив'яжу.
- Що сталося? - Зі мною все гаразд.
- Точно? - Там акула.
- З ними Шон. - Що?!
Він причепився до мене! Мені довелося його взяти!
Де вони?
Дрейфують до трансформаторного острівця.
Зрозуміло. негайно висаджуйтеся на острів.
- Залишайтесь тут, вам зрозуміло? - Тату, вибач, я не знав!
Забудь про це. Головне, залишайтесь на суші!
- Майже дісталися. - Не думаю, що вийде.
- Давай, Патріку, ліворуч! - Треба намагатися!
- Повертайте ліворуч! - У лівий бік!
- Кермуйте ліворуч, чорт забирай! - Течія занадто сильна.
Ларрі! Ларрі, ми зможемо дістатися острову?
Ми тримаємо його по курсу.
- Так, тільки ось вітер дме збоку! - І що тепер?!
А те, що ми пливемо убік, і з кожним ярдом йдемо убік!
- Але нам майже вдалося. - Виходить, що ні!
Твою мати! Чорт забирай! Дідько!
- Ні, стривайте, гребти неможна! - Але як же острів?!
Акула!
- Що відбувається?! - Не знаю! Здається, мілина!
- Мабуть, це дно. - Точно.
- Ні, це не дно! Це вона! - Та ні ж бо, дно.
Так, вона. Я знаю, вона вб'є нас! Вона всіх нас вб'є!
- Джекі, замовкни! - Вб'є нас усіх!
- Я сказав, замовкни! - Ларрі, дай їй спокій!
- Тоді наглядай за нею ти! - Ларрі, у неї істерика!
- Ти зробиш тільки гірше! - Відчепися!
- Заспокойся, Ларрі! Він має рацію! - Тихо!
- Ви мене дістали! - Замовкніть усі!
- Послухайте... - Хай вона не кричить!
Ви не чуєте?!
Дослухайтесь!
Там катер! Рухається у наш бік!
Це тато! Це мій тато!
Сюди! Скоріше сюди!
Сюди!
Тату!
Чудово! Чудово! Чудово! Ну нарешті!
Зараз поїдемо додому!
Прив'яжіть канат, і ми заберемося звідси.
Не вийде. Ми сіли на мілину!
Я підійду бличе, і ви заберетесь на катер.
- Будьте обережні, тут мілина! - Прошу вас, скоріше!
Добре, я зараз.
Диявол!
Стривайте! Стривайте ж!
Тату!
Я в порядку! Тримайтесь!
Хапайте мотузку! Спробую перетягнути вас!
- Прив'яжіть її . - Зрозуміло!
Тепер ось що... Прив'яжіть кінець, і тягніть мотузку на себе!
Я спробую притягнути вас буксиром. Зрозуміло?
Все зрозумів!
Добре. Тягніть мотузку!
- Застрягла! - Стривайте. Увімкну задній хід!
- Люсі! Люсі, стережись! - О, ні, Господи, ні!
- Люсі! Люсі! - Ні!
Люсі!
Ні! Не треба! Ні!
- Тату! Тату! - Тримайтесь!
Пішла геть! Йди!
«Висока напруга».
- Ні! Забирайся! - Тату!
Йди!
- Пішла геть! - Ні! Господи!
- Джекі! Джекі! - Я не хочу помирати!
Ні!
Шоне!
- Ні, ні, ні! - Тату!
- Вона зникла! - Де вона?
Ні...
- Он вона! - Он там! Вона ось там!
- Шефе! - Що ви робите?!
- Вона пливе до вас, шефе! - Ідіть звідти!
Шефе, вона наближається!
Стережіться!
Ну, йди ж звідси, клята тварюко! Для тебе тут готова вечеря!
Шефе!
Ось так! Гарний хлопчик! Ну ж бо! Іди до мене!
- Тату! - Іди до мене! Ворушися!
- Ні, тату, біжи! - Вона вже поруч!
- Весло її не зупинить! - Ідіть скоріше! Рятуйтесь!
- Тату, стережись! - Давай! Сюди!
Розкрий пащу ширше! Скажи «А-а-а»!
Господи! Боже мій!
Господи!
У нього вийшло! Вийшло!
Ну й спритний!
Він вбив її ! Ви бачили?! Він вбив її ! Вбив!
Вийшло! Вона мертва! Вона, правда, мертва!
Дякую! Дякую! Дякую...
Що скажеш?
Вони мене вмовили поплисти з ними.
Ну звичайно.