МОД АДАМС - Сара
ДОУН ДЪНЛАП - Лора
ДЖЕЙМЗ МИЧЪЛ - Пол Уайлер
във филма на ДЕЙВИД ХАМИЛТЪН
Музика ПАТРИК ЖУВЕ
Главен оператор БЕРНАР ДЕЛЕНКУР
ЛОРА или СЕНКИТЕ НА ЕДНО ЛЯТО /1979/
Добре ли си?
Радвам се, че поговорихме за това.
Да, така е по-добре.
Пол. - Да?
Ще ти се обадя.
Ако искаш. Ще се видим в галерията.
Ти още си любимият ми партньор.
Бизнесът е по-важен от удоволствията.
Пол.
Хей, Пол, виж.
Хайде, ела да пийнем по нещо.
Виждаш ли тези момичета? Те са в моята балетна школа.
Знаеш ли, бих искал да ги видя днес как танцуват.
1… 2… 3… 4…
Ужасно. Ужасно.
Почивка.
Пол!
Сара!
Това обяснява всичко. - Какво обяснява?
Тя ти е дъщеря, нали? - Да, дъщеря ми е. Защо?
Прилича досущ на теб, когато ти беше на тая възраст.
Невероятно. За миг се почувствах сякаш пак съм 20-годишен.
Не можеш се върна в миналото. - Може би.
Ела да те запозная.
Тя е слушала много за теб.
Лора, поздрави мосю Пол Уайлер.
Той ми се усмихна.
Но тогава влезе майка ми.
И той нямаше време за мен.
Тази стая ти харесва, нали? - Мисля, че е любимото ми място.
Много си чаровна.
Наистина ли? - Да, мила.
Мамо? - Да?
Лора? Искаше ли нещо?
Добре ли прекарахте с мосю Уайлер? - Да, много си говорихме.
Знаеш как е, като се видиш със стари приятели.
Той какъв е? - Той е много добър художник.
Зарадва ли се, че те вижда?
Разбира се. Ние сме стари приятели.
Мамо? - Да?
Може ли да те попитам нещо лично?
Е, зависи от въпроса.
Говоря сериозно. Ще ми отговориш ли честно?
За какво мислиш?
Той е твой стар любовник. - Лора!
Достатъчно голяма съм, за да знам.
Хайде, време е да си лягаш.
А, Лора… Пол попита дали ще се съгласиш да направи твоя статуя.
Статуя?
На мен? - Да, трябват му твои снимки
и ако си съгласна, аз ще ги направя.
Но… нали скулпторите обикновено…
Мамо? - Да?
Съгласна съм и да му позирам. - Не, Пол предпочита снимки.
По-удобно е.
Мамо… обичам те.
И аз теб. Лека нощ. Приятни сънища.
Лора!
Готова съм.
Е, как беше?
Великолепно. Много, много добре.
Беше й приятно.
Доста ти харесва, нали?
Аз и теб доста харесвах, когато беше на тази възраст.
А сега?
Страхотни снимки. Кога ще я видя? - Вече ти отговорих.
Доведи и нея.
Пол, Лора се срамува достатъчно, че имаш тези снимки.
Едвам я склоних да я снимам. - Нали каза, че й било приятно?
Пол, да оставим тази тема.
Тук има хербицид за цял живот. - Здравей, Коста.
Искаш ли помощ? - Не, благодаря.
Трябва да си тръгвам. - Почакай.
Обядвай с мен. Позволи на Лора да ми позира.
Съжалявам, не мога.
Благодаря ти, Сара.
И да направиш хубава статуя. - Ще опитам.
Де да бях толкова млада пак. - Какво щеше да правиш?
Всъщност, не знам.
Коста! Не пипай тези снимки.
Извинявай.
Кога ще идва тя? - Няма да идва.
Тогава как ще работиш?
Основна позиция, следвайте ме.
Първа група, хайде, бързо.
1, 2, 3, 4…
Мерси. Втора група.
По-живо де.
Добре, за днес толкова. Благодаря.
Би ли дошла за малко в кабинета ми?
Кое е момчето, Лора?
Кое момче, госпожо? - Момчето, в което си влюбена.
Няма момче, госпожо.
Добре.
Гола ли ще му позираш? Ще ти позволи ли майка ти?
Хайде, Лора, кажи ни. - Майка ми му даде мои снимки.
Снимки? Не става, скулпторите имат нужда от модел.
Те трябва да видят на живо. - Значи ще трябва да отида там.
Това е обичайният метод.
Това къде? - Изнеси го.
Това какво е? - Кое?
Хербицид, ще го прибера.
Искаш ли да караш?
Не, ти карай.
Да, аз съм. - Полека, внимателно…
Да, откриването е утре в пет. - Постави я там.
Ще се радвам ако дойдеш и ти.
Чао. - А това?
Ето там.
Здравей, Пол. Вчера те чаках.
Започнах нова статуя и не можех да я зарежа.
На кого?
Съвършено момиче, което прати снимки.
Пол… остани тук довечера.
Не, трябва да продължа работата си.
Жалко. - Статуята…
Да, разбирам.
Би ли изпратила още една покана?
Мосю и мадам Моур, и Лора Моур.
Добре.
Коста…
Скъпи Коста… Не е нужно да се мотаеш наоколо.
Каза, че обичаш хора край теб, когато работиш. Дори модел нямаш.
Коста, мисля, че няма да ми трябваш повече за днес. Можеш да си тръгваш.
Сигурен ли си? Първо ще полея градината.
Аз ще вдигна.
Откъде взе тази книга за Пол? - От града.
Може ли да погледна? - Разбира се.
Мамо…
Момичетата в училище казват… - Какво казват?
Че Пол се нуждае от модел за статуята, не от снимки.
И в книгата пише същото.
Не ме интересува какво пише в книгата.
Добре, мамо.
Търся съвършената женска форма.
Би ли обяснил?
Нито дете, нито жена,
а недокосната невинност.
Фокусирам се върху представата ми за красота.
Верен си само на работата си, но не и на любовта?
Винаги търсим любовта.
Сара.
Здравей, скъпи.
Наред ли е всичко? - Да. А твоето пътуване?
Успешно, но визитата беше кратка.
Ще ти донеса вода.
Почти не се вясваш тук. Трябва да видиш дъщеря си.
Какво ново при нея?
Теб те нямаше толкова дълго, а тя става все по-красива.
Не забелязваш ли?
Пол иска да прави нейна статуя.
Пак ли си виждала Пол?
Къде отиваш? - Ще се видим с едни приятели
и после отиваме на изложбата на Пол.
Не ти ли казах?
Довиждане, миличка. - Чао.
До по-късно.
Мамо, мосю Уайлер каза ли нещо за статуята ми?
Ще го попитам. - Нямам търпение да я видя.
И аз, миличка. Трябва да тръгваме.
Ще го поздравиш ли от мен? - Разбира се.
… Моур и Лора Моур Каня всички
ПОКАНА ЗА ГАЛЕРИЯ ЛА СЕР
Защо постъпи така, мамо? Аз също съм била поканена.
Не искаш той да ме вижда.
Защо?
Не разбираш ли, че сега е мой ред?
Момичетата постоянно говорят.
Но те нищо не знаят. Сънуват ли моите сънища?
Чувстват ли се също като мен?
Само ако можех да те видя.
Сигурна съм, че и ти ще се почувстваш така.
Да съм наблизо край теб.
Знам, че ще разбереш чувствата ми. И след това ще се усмихнеш.
И ще ме целунеш нежно.
Надявам се да се обадиш.
Надявам се, ще споделиш с мен.
Искам да знам каквото знаят другите. Всички копнеем за любов.
Аз също имам нужда от нежна ръка.
О, Пол, това е съпругът ми.
Приятно ми е. Слушал съм много за вас. - Да, най-после се запознахме.
Сара…
Не дойде ли и Лора с вас?
Тя каза, че не иска. - Колко жалко.
Много си хубав тази вечер. Да се видим ли по-късно?
На рецепцията, става ли?
ПОЛ
Какво правиш тук? - Донесох свещи.
Остави една на мен!
Хубаво да си прекарате, чухте ли?
Съжалявам, моя грешка.
Глупава ревност. Ревнувам дори от статуите ти.
Пол, ще си тръгвам.
Ще ми липсваш.
Не го пипай, Сара, не е изсъхнало.
Извинявай, Пол. Все забравям.
Красива ли е? - Не съм я завършил.
Пол…
Искам да говоря за нещо с теб.
Да седнем.
Пол… - Да?
Истинска жена ли предпочиташ или статуите си?
Защото ако искаш…
Сара… Сара…
Погледни ме. Аз съм Пол.
Всичко ще бъде наред.
Аз още те обичам. - И аз те обичам.
Не, дъщеря ми ти е завъртяла главата.
Теб обичам.
Ще постоя малко с теб, тогава.
Ами другите?
Ще има и други мъже.
Да ги убием ли?
Не сменяй темата. Говорехме за теб.
О, Ришар…
Не, говорехме за Сара, знаеш, че тя те обича.
Но не разбираш какво всъщност иска тя.
Тя желае да покажеш малко нежност.
Да може да разчита на теб.
Ти я караш да търси другаде.
Какво става?
Излизай… навън!
Ришар! Статуята!
Статуята, Ришар!
Боя се, че мосю Уайлер е пострадал лошо.
Е…
Зависи. Може да мине доста време, преди да се възстанови.
Ти чакай тук. Ела да си поговорим.
И така, скъпа, ела седни тук.
Какво има? - Кракът ми.
Там ли? - Тук.
Виждам - Много боли.
Запомни, важно е да изпъваш крака си.
Почини си, но го изпъвай всеки час.
Това място не бива да натоварваш, когато танцуваш.
Ела утре.
Довиждане, госпожо.
Лора.
Ще се върна по-късно.
Не толкова бързо, Коста.
Коста.
Не е нужно да стоиш тук. Не се нуждая от никого.
Какво ще правя?
Татко!
Тя трябва да замине надалече.
Ами ние?
Ние какво ще правим?
Тя ще си намери нови приятели.
Ние не сме й нужни. - А аз?
Не могат да ме отпращат така.
Аз… не съм дете.
Трябва да говоря с Пол.
Всичко ще му разкажа.
Ще го накарам да разбере.
Макар да не знам как да го накарам да разбере.
Само знам, че трябва да говоря с него за това.
Той не бива да ме забравя.
Мамо, би ли ми приготвила багажа?
Да, разбира се. Защо?
Искам да ида и да се сбогувам.
С учителя си по балет ли?
Да, с учителя по балет.
Иди първо при татко си, че той пак заминава.
Лора.
Да. - Не биваше да идваш.
Това съм аз.
Още не. - Скулптирал сте мен.
Лора… наистина не бива да идваш тук, тръгвай си вече.
Искам първо да говоря с вас.
Хайде да се разходим.
Ще ви помогна да завършите статуята. - Как, като не виждам?
С докосване.
Завършена е.
Да си вървим у дома.
Превод от английски Веселин Каменов 1963, 7ян13ла