NORD I STATEN NEW YORK 27. NOVEMBER
Du er meget stærk. Det er sidste gang, jeg tager på ferie med dig.
Hvor har du fået så mange kræfter fra?
Kom så. I må ikke give op. Hvor langt er der?
Bare et par millioner kilometer. Et par hvad?
Et par millioner kilometer. Vi standser heroppe. Giv nu ikke op.
Næste gang Mexico. Hellere Hawaii.
Stands. Det er fint.
Hvad vil du nu gøre? Jeg prøver at skaffe noget hjælp.
Kom, lad os tage en sneboldkamp!
Far! Kom. Hjælp mig, far.
Kan jeg få nummeret til autohjælpen?
Tak, Stan. Bare sig, hvis jeg kan gøre noget.
Mr. Russell?
Far
Grib!
Mr. Russell ...
Du ved godt, at den skal med til Seattle, ikke?
Jo. Godt.
Lige bagefter var jeg i chok. Jeg gjorde bare alt på rygraden.
Men en dag slog det mig, at Joanna og Kathy er borte.
Jeg gik rundt i lejligheden og gentog: "De er borte." Jeg var helt fra den.
Men det er over fire måneder siden, og nu må jeg stille krav til mig selv.
Du begynder at undervise på mandag. Du kan møde lærerstaben i morgen.
Passer klokken 11 dig? Ja. Tak for alt, Robert.
Vissevasse. Alle er glade for, at du er her.
En anerkendt komponist som dig.
Hvem siger det? Vi er glade for, at du kom.
Dæmp jer lidt ned, unger. Gå ud i køkkenet og få nogle kager.
Hvor længe bliver du på hotellet? Vi har masser af plads her.
Tak, men jeg tror, jeg vil leje et hus. Mine ting er på vej hertil.
Jeg skal have et sted, hvor jeg kan arbejde.
Jeg kender en fra Historisk Forening.
De råder over nogle gamle huse, som de sikkert lejer ud.
Mr. Russell? Jeg hedder Claire Norman.
Sæt dig ind, så kører vi derind.
Hvornår har der sidst boet nogen? For 12 år siden.
Historisk Forening har administreret ejendommen de sidste 12 år.
Sådan.
Hold da op!
Det var på tale at omdanne det til museum.
Men det er vel meningen, at nogen skal bo her.
Hvorfor har det stået tomt? Jeg har kun været ansat et år.
De har vist ikke gjort ret meget for at leje det ud.
Det trænger jo til en kærlig hånd.
Der står nogle møbler, som bare er opmagasineret.
Du kan bare tage for dig, hvis der er noget, du kan bruge.
Her er køkkenet. Er der ikke meget vedligeholdelse?
Vi har en mand, som fører tilsyn med ejendommene. Mr. Tuttle.
Og her har vi så musikværelset.
Det var faktisk derfor, jeg mente, huset ville passe til dig.
Klaveret blev stående, fordi det var for besværligt at flytte.
Det har sikkert kendt bedre dage.
Hvordan er lejevilkårene?
Undskyld, jeg forstyrrer. Det gør ikke noget, mr. Tuttle.
Der står en mand udenfor, som skal levere en vandtank.
Får du komponeret noget? Jeg arbejder stadig med anden sats.
Men jeg er kørt fast. Måske får jeg lidt inspiration af at undervise.
Så vidt jeg har forstået
er der tilmeldt 23 studerende
til dette kursus i avanceret musikforståelse.
Det regner jo ikke udenfor.
Og medmindre der er udbrudt brand et andet sted i bygningen
er her en masse mennesker, som ikke har noget bedre at tage sig til.
Men det bliver vi klogere på efter den anden forelæsning.
Jeg er sikker på, at mange af jer kender det her.
Det lyder bedre med et orkester. Det lød skam rigtig godt.
John er en værre krukke. Pas nu på, du.
Hvis du bliver væk ... Så sender jeg et redningshold.
Hej. Det er min mor. Goddag, mrs. Norman.
Det er John Russell fra Chessmannhuset.
Det glæder mig at hilse på Dem, mr. Russell.
Hvad synes De om huset? Det er fint.
Det er så stort.
Mine damer og herrer, jeg vil gerne præsentere senator Joseph Carmichael.
Du frelsens! Nu vil han holde tale igen.
Det er en inkarneret republikaners stikpille til en demokrat.
I ved jo, at jeg ikke bryder mig om at holde tale.
Men når det gælder en værdig sag som vores ypperlige Symfoniorkester ...
Og var de ikke fantastiske i aften?
Gu var de så!
Jeg henter lige en drink. Også jeg. Jeg er straks tilbage, mor.
Tak.
Tak. Han sidder faktisk i Historisk Forenings bestyrelse.
Han er vores største velgører.
Er du kommet på plads? Ja tak.
Der er nogle ting på vores kontor, som hører til huset.
Det glæder mig, at du sagde ja.
Mr. Tuttle ...
Mr. Tuttle?
Mr. Russell? Du gjorde mig helt forskrækket.
Er der andre i huset? Gør mrs. Rissien rent i dag?
Nej, der er kun mig. Tak.
Det lyder smukt.
Hej. Det lyder lidt som en vuggevise.
Det er det også ... Jeg kommer med tingene.
Det er nogle kobberstik, der tidligere hang i huset.
Og det her er et gammelt restaureret fotografi af husets forside.
Det var da utroligt. Det er smukt, ikke?
Jeg prøvede at ringe, men dit nummer er ikke registreret endnu.
Hvor er det smukt. Har du selv sat det i stand?
Nej, det var ikke mig.
Den tilhørte Kathy, min datter.
Jeg må hellere komme af sted. Jeg håber, du synes om kobberstikkene.
Skal du ud at ride? Ja. Rider du?
John? Hvad er der i vejen?
Jeg tænkte lige på min datter, Kathy.
På hvor glad hun var for heste.
Det må være luft i rørene. Det var for højt og rytmisk.
Men det virker da.
Hvorfor skulle det ske to morgener i træk præcis klokken seks?
Hvorfor bliver det ved et halvt minut? Det giver ingen mening.
Ligesom alt andet har et fyr sine særheder.
Det er et gammelt hus. Det giver lyde fra sig.
Udmærket.
Det halter stadig med efterslaget.
Og Don, du er lidt for afdæmpet på de sidste fire takter.
Ellers var det glimrende.
Tak for i aften. Vi ses i morgen.
HISTORISK FORENING
Er der tidligere sket noget lignende i huset?
Og i så fald, hvem og hvornår? Og hvad gjorde de ved det?
I den tid, jeg har været ansat, har huset stået tomt.
Du arbejder meget og har været igennem en frygtelig tid. Kan det ikke være ...
At jeg hallucinerer? Undskyld.
Din mor er i telefonen. Skal jeg sige, du er optaget?
Nu skal jeg være der. Lige et øjeblik, John.
Lejemålet er ikke helt efter bogen. Hvordan det?
Huset skulle ikke være lejet ud. Miss Norman hastede sagen igennem.
Hun overholdt ikke formalia. Men hvad er problemet?
Det hus er ikke egnet til at bo i.
Ingen har kunnet bo i det. Det bryder sig ikke om mennesker.
Så har der altså været problemer tidligere?
C.S.B. JANUAR 1909
Lyt, Claire. Det er helt identisk. Det er endda samme toneart.
Hvad mener du? Jeg ved det ikke.
Det er en forbløffende tilfældighed.
Men melodien må have været populær, ellers var den ikke i spilledåsen.
Ja, men jeg sværger på, at jeg ikke havde hørt den, før jeg spillede den.
Nej, der er noget ... Det er sket for andre før mig.
Jeg gik dokumenterne meget grundigt igennem. Helt tilbage til 1920.
Der var intet usædvanligt. Miss Huxley
Minnie er en meget excentrisk gammel dame ...
Hun tager fejl i, at huset ikke bryder sig om mennesker.
Det prøver at få kontakt.
Bankelydene, vandhanerne, ruderne. Glasset lå på ydersiden.
Det må være gjort indefra. Alting skete for at få mig op i loftsværelset.
Jeg vil gerne se det.
Se den bog på skrivebordet.
"C.S.B. Den 4. januar 1909."
Et lille barns håndskrift.
1909. Hvem kan have boet her?
Jeg fandt spilledåsen på kaminhylden.
Se den kørestol. Herregud ...
Den er så lille.
Hvad var det for et værelse?
"Arkitekt William Saracino og hans familie
købte huset i 1965 og solgte det i 1967."
"Købt af Historisk Forening i 1967 med støtte fra Carmichaellfonden."
Er det senatoren? Ja. Hvor er resten mon henne?
Tidligere beboere ... Der er ikke opført nogen.
Der er intet fra før 1920.
Minnie, ved du, hvor dokumenterne fra før 1920 er henne?
Hvad vil I da vide? Hvem der boede der i 1909.
En læge ved navn Barnard. Havde han nogen børn?
En søn og en datter, tror jeg. Der skete vist en familietragedie.
Han solgte huset i 1909.
1909? Nu skal jeg gøre den klar til jer.
Værsgo. Scanneren er i højre side.
Lad os se engang. Den 9. februar. Personlige annoncer.
Finanssektionen.
Ejendomme. Flere personlige annoncer.
Vent!
"Den syvårige Cora Barnard, som er datter af dr. Walter Barnard
blev alvorligt kvæstet, da hun løb ud foran en kulkærre i går."
"Hun blev i at hast indlagt, og hendes tilstand betegnes som kritisk."
Cora Barnard. C.S.B.
Der!
"Cora Steward Barnard ...
er bukket under for de kvæstelser, hun pådrog sig den 15. februar."
"Hendes forældre er i dyb sorg."
"Hun stedes til hvile på Brookfield kirkegård."
Der er lægen. Og hans kone.
Og der er hendes bror, Lloyd.
Denne lille pige, Cora, blev slået ihjel på vejen.
Det var en ulykke, som mindede meget om Kathys.
Hvad er der i det hus, Claire? Hvorfor prøver det at kontakte mig?
John Skyldes det min datter?
Jeg orker ikke at få rippet op i det. John, du kan ikke blive boende.
Jeg tror skam på Dem, mr. Russell.
Lyde, lys, genstande, der flyttes. Det er alt sammen velkendt.
Men spørgsmålet er: Hvad stiller jeg op?
Nu skal De høre, i at fortrolighed:
Vi får besøg af mange medier, spiritister og den slags.
Og vi tester dem. 99 procent er svindel og humbug.
Men den ene procent er helt forbløffende.
Et medium?
Goddag. Mr. Russell?
Goddag. Det er min hustru, Leah. Værsgo.
Kan vi få lyset slukket? Javist.
Er det i orden, at jeg optager det? Ja, selvfølgelig.
Vil De sætte Dem der, mr. Russell? Så sætter jeg mig her.
Du har lidt et frygteligt tab.
Du har mistet din kone og dit barn.
Ånden i dette hus prøver at nå dig gennem det tab.
Ånden er meget stærk her.
Det er et barn.
Et barn, som ikke har fred. Som ikke kan finde hvile.
Ånden er hos os.
Vi kan mærke, at du er hos os. Vil du tale med os?
Vil du kommunikere med os?
Vil du give dig til kende over for os?
Vil du tale til os?
Vi er her for at hjælpe dig.
Hvad hedder du?
Vil du tale med os?
Ja.
Hvad hedder du? Er du den lille pige, Cora?
Er du det barn, der blev dræbt af kulkærren?
Nej.
Hvad hedder du?
Joseph.
Døde du i dette hus, Joseph?
Hvordan døde du?
Er der nogen her, du gerne vil kommunikere med?
John.
Hjælp. Hjælp. Hjælp.
Hjælp. John. Hjælp.
Vil De sætte Dem herover, mr. Russell?
Vil du tale til John?
Vil du fortælle os, hvorfor du ikke kan finde hvile?
Tal til John.
John er hos os.
Hvad ønsker du af John?
Hvorfor kan du ikke finde fred?
Hvorfor bliver du i dette hus, Joseph?
Hvad er der i dette hus? Tal til John.
John er hos os.
Hvordan døde du?
Døde du i dette hus?
Hvorfor bliver du i dette hus, Joseph?
Hvordan døde du?
Joseph, døde du i dette hus?
Vi er her for at hjælpe dig.
Hvad hedder du?
dræbt af kulkærren?
Nej.
Er du det barn, der blev dræbt af kulkærren?
Nej.
Er du det barn, der blev dræbt af kulkærren?
Nej...
Nej.
Vi er her for at hjælpe dig. Hvad hedder du?
Joseph.
Hvad hedder du? Joseph.
Døde du i dette hus, Joseph?
Hus...
Mit værelse ...
Jeg kan ikke gå.
Vi! du fortælle os, hvorfor du ikke kan finde hvile?
Min far Joseph, døde du i dette hus?
Mit værelse. Hvordan døde du?
Far... Far.
Brønden Gården.
Sacred Heart ... Min medaljon.
Far, far Du må ikke.
Hjælp.
Min krop Gården. Brønden.
Jeg hedder Joseph Carmichael.
Claire? Ja ...
Du må undskylde ...
Jeg ville bare ...
Kan du komme?
Vi! du fortælle os, hvorfor du ikke kan finde hvile?
Min far Joseph, døde du i dette hus?
Mit værelse. Hvordan døde du?
Far, du må ikke.
Jeg hedder Joseph Carmichael.
Claire ...
Jeg skulle ikke have ringet, men jeg havde brug for nogen.
Jeg skrev nogle ord på et stykke papir.
Jeg skrev "Sacred Heart".
Der var engang et børnehjem ved navn Sacred Heart.
Det blev lukket for mange år siden.
Barnet, Joseph Carmichael ...
Han blev myrdet oppe i loftsværelset.
Og begravet. Og en forældreløs ...
Hold nu op, John! Bare et øjeblik.
Miss Huxley er i telefonen. Det er tredje gang, hun ringer.
Bare stil hende ind.
Hej, Minnie, hvordan går det? Fint, tak. De har læst dokumenterne.
Og hvad var navnet?
John Russell.
Jeg er glad for at kunne hjælpe.
Farvel.
Det er senatorens kampagnebiografi fra 1960.
Jeg fik en kopi fra hovedbiblioteket. Har du fundet noget?
En historisk oversigt fra dengang, man overvejede at indrette et museum.
Richard Carmichaels familie boede i huset fra 1899 til 1906.
Richard var senatorens far.
Hans mor døde, da han blev født i år 1900.
Læs det om hans sygdom.
"Deres søn, Joe Carmichael, blev som treårig ramt af ledbetændelse."
Lidt længere nede.
"Joe blev sendt til det berømte Nordbach Sanatorium i Schweiz."
"Sammen med sin far sejlede han til Europa i oktober 1906."
"Han vendte først tilbage til USA, da første verdenskrig var slut."
Det kan være foregået sådan:
Den syge dreng blev myrdet af sin far og begravet i at hemmelighed.
Derpå blev en seksårig forældreløs sendt til Europa i hans sted.
Under faderens ledsagelse. Og krigen kom meget belejligt.
Han blev i Schweiz til 1918. Da han vendte hjem, var han 18.
Ingen anede, at han ikke var den rigtige søn. Han var blevet helbredt.
Tror du, han ved besked om mordet og ombytningen?
Det ved jeg ikke. Hvordan kan en far gøre sådan noget?
Richards kone, Emily, var datter af H.T. Spencer
som grundlagde Spencer Carmichaelldynastiet.
Han døde i 1905 som mangemillionær.
Det kunne være interessant at se hans testamente. Der må findes en kopi.
Jeg vil også undersøge, om familien havde en gård et sted.
En gård med en brønd.
Dette atlas over Seattle fra 1908 viser, hvor Carmichaels gård lå.
Lige her. Hvad betyder det lille mærke?
Der skulle angiveligt have været en brønd på ejendommen.
Men i atlasset fra 1914, som ligger åben her
er en stor parcel blevet solgt.
Men brøndens placering er stadig angivet.
I atlasset fra 1928 er ejendommen blevet yderligere opdelt.
Brønden er ikke længere angivet, og der er blevet bygget et hus.
Gården er opført i testamentet.
Den var en det af Josephs arv, da han kun var fem år.
Han fik det hele. Hvad med hans far?
Forbigået. Men som værge for sin søn blev han formynder af boet.
Den gamle Spencers datter var død, og han brød sig ikke om sin svigersøn.
Richard får ingen penge, men han kontrollerer dog sin søn.
Og hans søn står til at blive styrtende rig.
Medmindre han dør, inden han bliver 21.
I så fald går boet til velgørenhed. Så står Richard med en lang næse.
Hans søn var syg og sengeliggende. Han kunne ikke engang gå.
Han må have besluttet, at han ikke turde satse på drengen.
Pengene var for stor en fristelse.
Hvad vil du fortælle hende? Om brønden under huset, og liget.
Og medaljonen med navnet på? Nej, intet om Carmichael.
Hun tror nok, du er tosset. Så må du tale min sag.
Goddag, mrs. Grey. John Russell. Det er miss Norman.
Jeg ville ikke have ofret to minutter på Dem.
Jeg ville ikke have lukket Dem ind. Men De sagde noget i telefonen.
De sagde, at denne seance fandt sted for tre dage siden, ikke?
For tre dage siden, det var i mandags
vågnede min datter, Linda, skrigende op lige efter midnat.
Hun havde haft et mareridt. Hun var hysterisk og hulkede.
Jeg har aldrig set hende sådan før. Hun har haft mareridt før, men ikke ...
Hun sagde, at hun havde set en dreng.
Han var meget lille og tynd, nærmest som en dværg.
Og han prøvede at komme op gennem gulvet.
Og han blev ved med at stirre på hende.
Her, midt i værelset.
Hun har ikke været herinde siden. Hun sover hos mig.
Vi vil jo gerne ... De vil gerne flå gulvet op.
Jeg har Deres nummer. Jeg må lige tænke over det.
Linda?
Linda? Hvad foregår der?
De graver stadig. Men de har fundet brønden.
Har I fundet noget? Nej.
Det er mrs. Greys søn, Tony. Miss Norman.
Ræk mig lige lygten. Jeg tror, jeg har fundet noget.
Hvad er det?
En hånd. Hvad?
Det er en hånd. Jeg ringer til politiet.
Er der ikke mere? Det ser ikke sådan ud.
Tror De, at der er mere dernede? Nej.
Lægen sagde, at skelettet måske har ligget der i 50 år.
Ved De, hvem barnet var? Ikke rigtigt.
Hvordan skal det forstås? Nej.
Jeg skal have vidneudsagn fra alle. Har De et sted, De kan overnatte?
Ja, det har vi sørget for.
Du burde have fortalt dem det. Den må være der.
Uden medaljonen har vi intet. Du har da båndet.
Man kan jo fuske med bånd. Så du hans udtryk?
Det var jo tydeligt, at der var noget, du ikke ville sige.
Klokken er mange. Få lidt søvn, så kan vi tales ved i morgen tidlig.
Hvad er der i vejen?
"SL Pauls Kirke, den 8. september år 1900."
"Joseph Patrick Carmichael." Så var den der?
Det var den.
Du er nødt til at vise politiet den. Det er det eneste bevis, vi har.
De kunne jo ikke finde den. Hvorfor skulle de tro på mig?
Du kan ikke bare ignorere dem.
Politiet gider ikke have en 70 år gammel sag på halsen.
Det er dog et uopklaret mord. Jeg er nødt til selv at tage affære.
Jeg må tale med Carmichael.
Han vil ikke tale med dig. Jo.
Hr. senator? Vent, mr. Carmichael!
Lige et øjeblik.
Jeg hedder John Russell. Jeg bor i Deres hus.
Se her! Jeg vil vise ham den. Slip mig!
Hr. senator! Se den her medaljon. Det er en dåbsmedaljon med Deres navn.
Har I ham? Den blev begravet med et lig.
En lille dreng. Hr. Senator ... Politiet ved besked.
Hvad var det for en tosse? Aner det ikke. Nå, pyt.
Dale ... Send en besked til politiet.
Til politiinspektør DeWitt. Bed ham om at ringe til mig i Spokane.
På det her nummer.
Din lede satan!
Hvad er det, du vil?
Ingen forklaring. Jeg skulle bare skrubbe af.
Jeg skal møde bestyrelsesformanden. Jeg ser, hvad jeg kan finde ud af.
Jeg ringer og giver besked.
Hallo? Ja, Claire ...
Jeg genkendte bilen.
Jeg forstår ikke, hvordan det kunne ske. Der er ingen andre biler.
Og den ligger med bunden i vejret.
Det er den betjent, der lige var hjemme hos dig, DeWitt. Han er død!
Carmichael. Er der nogen beskeder?
Ja, hvad sagde DeWitt så?
Hvabehar?
Du almægtige! Hvad?
Hvem?
Russell?
Godt Lad mig få nummeret.
John Russell. Bare gå ind.
Stadig optaget?
Hvor skal du hen? Jeg er snart tilbage.
Hvad fanden er det, De vil?
Det ved De sikkert allerede. Ellers var jeg ikke blevet lukket ind.
Jeg har travlt. Fat Dem i korthed.
Huset på Chessman Park ... Deres familie boede der indtil 1906.
Jeg skal møde bestyrelsesformanden. Jeg ser, hvad jeg kan finde ud af.
Jeg ringer og giver besked.
Hallo? Ja, Claire ...
Jeg genkendte bilen.
Jeg forstår ikke, hvordan det kunne ske. Der er ingen andre biler.
Og den ligger med bunden i vejret.
Det er den betjent, der lige var hjemme hos dig, DeWitt. Han er død!
Carmichael. Er der nogen beskeder?
Ja, hvad sagde DeWitt så?
Hvabehar?
Du almægtige! Hvad?
Hvem?
Russell?
Godt Lad mig få nummeret.
John Russell. Bare gå ind.
Stadig optaget?
Hvor skal du hen? Jeg er snart tilbage.
Hvad fanden er det, De vil?
Det ved De sikkert allerede. Ellers var jeg ikke blevet lukket ind.
Jeg har travlt. Fat Dem i korthed.
Huset på Chessman Park ... Deres familie boede der indtil 1906.
Der er sket sælsomme ting i årenes løb.
Der er noget i huset, en tilstedeværelse af noget.
I eftermiddags opsøgte DeWitt mig, formentlig på Deres foranledning.
Så De må have vidst, hvad der er sket.
Forstyrrelserne, seancen, knoglerne, der blev fundet i brønden.
Jeg prøvede at få Dem i tale i lufthavnen. Jeg viste Dem den her.
DeWitt sagde, at De havde mistet den.
Jeg fandt den i en grav, hvor der lå et barn.
Der er ingen logisk forklaring på det, jeg nu vil sige.
Drengen var krøbling.
Jeg tror, han blev myrdet i et loftsværelse i huset.
Jeg ...
Jeg har set, hvad der skete.
Og jeg tror, det var Richard Carmichael, Deres far
der myrdede drengen, hans egen søn, Joesph Carmichael.
En dreng fra Sacred Heart børnehjem tog hans plads.
Drengen blev sendt til Europa og "helbredt"
og vendte hjem og arvede et forretningsimperium.
Det ombyttede barn var Dem.
Så det er Deres historie? Kald det, hvad De vil.
Hvor meget? Gudfader!
Hvad forlanger De for Deres opspind? Der er ikke tale om afpresning.
Jeg kender udskud som Dem!
De opdigter en historie, som er så åbenlyst ...
De er skræmt fra vid og sans, ikke? Sandheden kan ikke begraves.
Det her tilhører jo slet ikke Dem. Skrub så af! Løgnagtige køter!
De har altid anet, at noget var galt. De er ikke Joseph Carmichael.
De har nydt godt af den ondeste form for mord: Mord for personlig vinding.
Min far var ikke morder!
Det kan ingen påstå.
Min far var en stor mand. Han var et kærligt menneske.
Og så kommer De her og beskylder ham for ...
mord.
Gid fanden havde Dem!
De skal ikke få lov at sværte hans gode navn til!
Disse dokumenter er tilgængelige ide kommunale arkiver.
Det her er en optagelse af seancen. Der findes ingen kopi.
Tag det. Jeg har gjort mit.
Det gør mig ondt.
Russell ...
Hvis jeg opdager, at de har mælet et eneste ord om det her til nogen
så vil De ønske, at De aldrig var blevet født.
Hvad skyldtes alt det råberi? Ikke noget. Gå med dig.
Lad mig være.
John? Jeg prøvede at ringe ...
John?
Det er ikke mit navn.
John? Hvor er du?
John, hvad laver du?
John?
Jeg er ikke meget for at gå derop.
Claire ...
John?
Jeg prøvede at finde dig. Jeg troede, du var her.
Jeg blev ved med at kalde på dig.
Rolig nu. Vent på mig i bilen.
Du må ikke gå derind igen! Det må du ikke!
Nu må du tage dig sammen. Jeg er straks tilbage.
Joseph, nej!
Far... Far.
Min medaljon Min medaljon.
Far...
Min medaljon, min medaljon ...
John!
Far...
Du må ikke. Hjælp.