- Hyvä. Menkää sisään. Osaatteko sinne? - Kyllä osaan. Kiitos.
Anteeksi, että myöhästyin. Auto reistaili. Voitko uskoa?
AIKUISKOULUTUSTOIMISTO
HYVÄT KONEKIRJOITTAJAT SAAVAT HYVÄÄ PALKAA
Hei hei.
Hei, Bill. Jätit valot taas päälle.
Astiat olivat pöydällä, jääkaapin ovi oli auki...
- En pidä siitä. Paikka on sotkuinen. - Hei, äiti.
- Hei. - Hei.
- Soittiko kukaan? - Ei, poikaystäväsi ei soittanut.
- Oletko varma? - Olisin kyllä kertonut.
Puhelin ei ole soinut.
- Miten kuulisit sen radion melulta? - Minulla on hyvä kuulo.
Mistä tässä on kyse?
En tiedä.
Miksi koulukuraattori haluaa tavata minut?
En tiedä, äiti.
Sädekehäsi pätkii.
- Oletko vaikeuksissa? - Ei tämä mitään, okei?
Älä huoli siitä. Heitä se menemään.
- Tuletko sisään pian? - Täytyy lopetella. Tulen ihan kohta.
Äiti!
- Billy! - Mitä?
- Hän on huoneessa! Etsi huoneesta! - Kuka?
Etsi huoneesta!
- Tulkaa tänne. - Äiti!
Ne ovat lukossa. Katson kylpyhuoneeseen.
Katso vaatekaappiin!
- Se on tyhjä. - Etsi muualtakin talosta!
- Äiti, täällä ei ole ketään. - Soita poliisille. Soita poliisille.
Talossa ei ole ketään. Etuovi on lukossa. Kukaan ei tullut autotallista.
- Etkö nähnyt ketään? Tai kuullut? - En. Vain kirkaisusi.
Äiti, näit varmaan pahaa unta, siinä kaikki.
ÄIkää nyt, älkää itkekö.
Kim. Sinähän olet nähnyt pahoja unia.
Nyt äiti näki. Siinä kaikki.
Anteeksi.
- Oletko kunnossa, äiti? - Toki.
- Bill! Jotain on tulossa! - Mitä?
Meidän on lähdettävä. Meidän on lähdettävä täältä! Haetaan lapset!
Tule, kulta. Ei!
Mitä on tekeillä?
Tulkaa, menkää autoon.
- Hyvä Luoja. Avaimet. - Minä haen ne.
- Jää tänne. Palaan ihan heti. - ÄIkää. ÄIkää itkekö.
ÄIkää nyt. ÄIkää huolehtiko. Menemme vain jonnekin.
Hitto. Hitto.
Hitto.
Kuulitko sen?
- Kuulitko sen? - Kuulinko minkä?
Haen tyynyjäja huopia.
Billy, kulta, voitko auttaa?
Hyvä.
Noin. Katsotaanpa nyt. Julie nukkuu tuolla, Kim ja äiti täällä, ja...
- Taisit päästä lattialle, Bill. - Kulta, tuletko sänkyyn?
- Hetken päästä, George. - Tässä, me hoidamme tämän. Sinä vain...
Kuuntele. Kiitos.
Höpsis. Mitä varten hyvät ystävät muuten ovat?
Äläkä ujostele, koskajääkaapissa on aamuksi paljon ruokaa...
- Tiedäthän. - Joo.
- Nuku hyvin. - Sinä myös.
Hyvää yötä.
- Oletko kunnossa? - Joo, jos sinä olet.
En ymmärrä, äiti. En ymmärrä mitä on tekeillä.
En minäkään.
Oletko kunnossa?
Mene nukkumaan, joohan?
Mene nukkumaan.
Hyvää huomenta.
Carla, olen pahoillani.
En aikonut säikäyttää sinua. Miten nukutti?
Hyvin. Söimme jo murojaja minä keitin kahvia. Haluatko?
Kyllä vain. Onko se vahvaa?
- Tietysti keitin vahvaa. - Hyvä tyttö.
- Haluatko maitoaja sokeria? - Joo.
Hei, tämähän on mukavaa, minua palvellaan omassa kodissani.
Entä George ja minä? Pitikö kuorsaamisemme teidät hereillä?
- Ei. - Putosiko kukaan lapsista sohvalta?
Ei.
Eli... mitä teille oikein tapahtui eilen illalla?
Ei mitään. Haluatko yhden vai kaksi sokeria?
Kaksi. Kiitos.
Eikö olekin kaunis päivä? Vanhan kunnon Kalifornian aurinkoa ei voita mikään.
Minut raiskattiin.
- Mitä? - Minut raiskattiin.
Carla, kulta. Olen pahoillani. En aavistanutkaan.
- Voi hyvänen aika. - Sisältä tuntuu karmealta.
Miten se tapahtui?
Tuota, olin yksin huoneessani ja...
jokin tarttui minuun ja tukahdutti minua.
- Soititko poliisille? - En.
- Mikset? - Ei ollut mitään syytä.
Miten niin?
Siellä ei ollut ketään.
- Tarkistitko ovetja ikkunat? - Lukossa. Siellä ei ollut ketään.
Voi, Carla. Hetkinen. En todellakaan ymmärrä tätä.
Sinun kimppuusi käytiin? Vai eikö?
Niin tapahtui.
Ja kun se...
Kun se oli ohi,
se hävisi.
Kuin se ei olisi ollutkaan siellä.
Tajuatko? Eihän siihen ole vastausta? Olen siis mennyt sekaisin.
- Olen mennyt sekaisin kahdesti, Cindy. - Carla, käytätkö huumeita?
En. En käytä huumeita.
Sitten sinun pitää mennä lääkäriin.
Carla, olet eräs vakaimmista tuntemistani ihmisistä.
Etkä varmasti ole järjiltäsi. Mutta kun miehet, joita ei ole olemassa,
alkavat yhdyntään kanssasi, on aika tavata hyvä psykiatri.
- Minulla ei ole varaa. - Kyllä on.
Betty Rivers käy yliopiston klinikalla.
- Maksat minkäjaksat. - Inhoan ajatustakin. En ole hullu.
Et tietenkään ole hullu. Minä en ole hullu, etkä sinäkään.
Sinä saatat olla hullu.
- Cindy, missä kahvi on? - Hän on hullu.
Varmasti.
Kuule. Mieti asiaa. Ole itsellesi rehellinen, niin kaikki järjestyy.
- Mietin asiaa. - Kiltti tyttö.
- Haluaisin kupin kahvia, kulta. - Tulossa, George.
- Kuumana, kuten haluat sen. - Lähteekö hän tänään?
Kulta, en ole ehtinyt puhua siitä hänen kanssaan...
Jumalauta! Sanoit puhuvasi hänelle tänä aamuna.
Puhun kyllä, mutta ensin kerron sinulle. Hänelle on tapahtunutjotain kamalaa.
Hänet kai häädettiin, koska hän ei maksanut vuokraa.
Ethän aio lainata hänelle enää rahaa.
- Älä korota ääntäsi. - Voin korottaa ääntäni omassa kodissani.
En halua loukata hänen tunteitaan. Hän on kärsinyt tarpeeksi. Hän on paras ystäväni.
- Älä ala itkeä. - Hän on pulassa.
- Jos hän on hyvä ystävä... - Älä huuda.
Jäämmekö tänne koko yöksi, äiti?
Jääkää tähän.
Kuulitteko?
Tehän kuulitte?
- Minä kuulin, äiti. - Mikä se oli?
Se tuli talon alta!
- Billy, meidän on lähdettävä täältä! - Äiti!
Ei, älä mene! Älä mene talon alle! Siellä on jotain! Älä!
Äiti, jätä minut rauhaan.
Tule takaisin!
Bill, tule takaisin!
Bill, meidän täytyy lähteä täältä!
Vastaa minulle! Bill!
Löysin sen. Tässä se on. Katso.
Kun kosken tähän putkeen, siitä kuuluu ääni.
Kuuletko?
Kuka siihen sitten koski aiemmin?
Äiti. Jätän oven auki, sopiiko?
Hienoa.
Eikö äitisi opettanut sinulle tapoja,
ettei vieraista lähdetä hyvästelemättä?
Sohva on näemmäjo varattu. Hyvä. Menen sitten sänkyyn.
- Mitä sanoit Georgelle? - Sille hapannaamalle?
Luulee, että olen siskon luona Resedassa. En tosin välitä siitä, mitä hän luulee.
- Sen jälkeen miten hän käyttäytyi aamulla? - Ei se mitään.
Höh. Minun pitäisi jättää hänet.
Jos rohkenisin, jättäisinkin.
Hänestä on tullut melkein paha tapa.
Tiedätkö mitä? Olen ajatellut.
Sinun pitäisi muuttaa tästä vanhasta talosta.
Miten voisin? Ei minulla ole varaa.
En maksanut viime vuokraa. Minulla on vuokrasopimus. Miten?
Kun valmistut konekirjoituskurssilta,
sinun pitäisi päästä tosi hyväpalkkaiseen hommaan, eikö?
Toivon niin. Luotan siihen.
Tiedätkö, Carly, kun Jerry tulee takaisin,
teidän pitäisi mennä naimisiin.
George sanoi, että hän ansaitsee hyvin.
Hän rakastaa sinua paljon, ja palvoo lapsia täysin.
Helkkari, tyttö. Mene avioon, niin elämä helpottuu.
Mitäs se touhu oli, että sinä nukkuisit sohvalla?
Kumman puolen haluat?
Kumman puolen luulet? Hyvän puolen.
Eipä sillä ole minulle väliä. Olen niin väsynyt, että nukkuisin vaikka kalliolla.
- Hyvää yötä, kulta. - Hyvää yötä.
Julie pitää perunalastuistaja Kim maissilastuista, onko selvä?
Älä huoli. Minä puen, ruokin ja laitan heidät koulutielle ajoissa.
- Olet loistava. Vaihdetaan. - Okei.
- Kiitos. - Ei kestä.
Näytät oikein sievältä.
- Soitan myöhemmin. - Hyvä on.
- Ethän anna Billyn myöhästyä koulusta? - En.
- Moi. - Moi.
Löytyykö vahvistimia? Rajoittimia?
Paljonko minun pitäisiantaa Herralle?
Mitä on tekeillä? Pysähdy!
Pysähdy!
Ei!
Hei.
Olen tohtori Sneiderman.
Olen yksi tämän klinikan psykiatreista.
Onko sinulla kylmä? Joskus ulkoaulasta käy veto.
Kerropa, oliko tämä ensimmäinen kerta kun jotain tällaista tapahtui?
Ei.
Ei, ensimmäinen kerta oli erilainen. Minut raiskattiin.
Missä? Kotonasi?
Kuka sinut raiskasi?
En tiedä. Siellä ei ollut ketään.
Okei. Toisin sanoen sinua ei raiskannut todellinen mies?
Hän haihtui.
- Vai niin. Mutta tunsit hänet sisälläsi? - Ehdottomasti.
Ja hän tuntui mieheltä?
Isolta mieheltä.
- Sattuiko se? - Kyllä, tietysti sattui.
- Hän oli iljettävä. - Haistoitko siis hänet?
Vai niin. Saiko hän siemensyöksyn?
Luulen niin.
Mutta kun poikani tuli sinne, siellä ei ollut ketään.
Selvä. Mitä mieltä hän oli?
Poikasi?
Hän luuli, että näin unta.
Entä mitä sinä luulet?
Okei. Ei se mitään, Carla.
Oliko tämä ainoa muu kerta, kun jotain tällaista tapahtui?
Ei. Sama alkoi tapahtua toisen kerran ja...
Se ei saanut minua. Menimme ystäväni asuntoon.
Ja sitten tänä aamuna ajoin töihin...
Ja hän yritti tappaa sinut?
Mitä luulet?
Sano vain, ole rehellinen. Kerro.
- Luulet, että olen järjiltäni? - Järjiltäsi?
Se tarkoittaa eri asioita eri ihmisille.
Eli et voi tehdä mitään?
En juuri nyt. Meidän täytyy selvittää ongelman syy.
- Sillä välin minä kuolen. - Ei, enpä usko niin.
Kuule, Carla. Teit oikein hyvin, kun tulit tänne.
Olet sitoutunut parantumaan.
Se on ensimmäinen ja vaikein askel.
Haluaisin, että teet muutaman lääketieteellisen ja psykologisen testin.
Ne ovat rutiinia. Mikään ei satuta, ei yllätyksiä. Siihen kuluu noin kaksi tuntia.
Enimmäkseen se on tylsää. Arvostaisin sitä, ettet nukahtaisi testejä tehdessäsi.
- Nyt hetikö? - Jos sinulta liikenee aikaa, sopiiko?
Tule. Vien sinut labraan, käykö?
- Miksi olet hereillä? - En saanut unta.
Olin huolissani sinusta.
Missä kaikki ovat?
Billy puuhailee autotallissa.
Ja Kim nukkuu jo.
- Satuttiko lääkäri sinua? - Ei, muru. Me puhuimme vain.
- Äiti, mitä kädellesi tapahtui? - Älä siitä huoli. Nuku vain.
- Äiti? - Mitä?
Järjestyykö kaikki?
Tietysti järjestyy.
- Rakastan sinua kovasti. - Niin minäkin sinua.
Nuku nyt.
- Millainen olo on? - Ihan hyvä. Vähän kankea.
Entä auto? Voitko korjata sen?
Voin korjata sen, mutta en halvalla.
Kuule. Jos Jerry soittaa, älä kerro hänelle mitään, okei?
Hyvää yötä.
Voi hyvä Luoja.
Ei!
Lopeta!
Carla, tässä on rouva Hilliard.
Hyppäisitkö vuoteelle ja näyttäisit, mistä puhut?
Tässä näin. Tässä on yksi.
Ja täällä.
Ja selässä. Näetkö sen?
Ja täällä näin.
- Sanoitjotain reisistäsi? - Joo.
Täällä.
Ja täällä.
Entä nuo nilkkojen mustelmat? Miten ne syntyivät?
Kiitos oikein paljon, rouva Hilliard. Siinä kaikki.
No niin, Carla, tulisitko alas ja rentoutuisit vähän, joohan?
Okei. Voitko kertoa nyt noista nilkkojesi mustelmista?
En ole varma. Tuntui kuin jalkojani olisi pidetty paikoillaan.
Melkein kuin häntä olisi autettu.
Tarkoitatko, ettei hän ollut yksin?
Tuntui kuin kumpaakin jalkaa olisi pidellytjoku.
Vai niin. Eli mitä sanot? Siellä oli kaksi muuta hänen kaltaistaan?
Niin kai. Mutta ne tuntuivat pienemmiltä.
Kuin lapsilta?
- Ne eivät olleet lapsia. Ne ovat vahvoja. - Kääpiöitä?
En tiedä mitä ne olivat. En nähnyt niitä. Tunsin ne.
Nehän ovat todellisia? Purematja mustelmat ovat todellisia.
Kyllä. Puremat ovat todellisia. Mustelmat ovat todellisia.
Kipu on todellista. Tunteesi? Ne ovat todellisia.
Ei, ei. Nämä ovat paikoissa, joihin en yltäisi itse puremaan.
Olen nähnyt hysteriatapauksia, joista syntyy piiskanjälkiä, sokeutta, kuuroutta.
- Eivätkö testit osoittaneet mitään? - Joo.
Tiedämme, ettei sinussa ole lääketieteellisesti mitään vikaa. Ruumiillisesti siis.
Sikäli kun voimme sanoa, älysi näyttää olevan normaali tai parempikin.
Joten meille jää vain yksi alue tutkittavaksi.
Varhainen psykologinen kehitys. Tunne-elämän kehitys.
Mitä se tarkoittaa?
Ajatuksena on se, että tietyt elämämme vaiheet eivät koskaan lakkaa.
Ne jatkuvat sisällämme. Meissä kaikissa. Sinussaja minussa.
Ja ne vaikuttavat meihin loppuelämämme.
Tietyistä syistä ne palaavat.
Joskus ne palaavat ryminällä.
Ne voivat aiheuttaa luuloja, ahdistusta, harhoja...
- Niin yksinkertaista. - Kuule, Carla.
Aion antaa sinulle rauhoittavia lääkkeitä, sopiiko?
Ne helpottavat ahdistusta, joka voi olla yhtä paha kuin itse harha.
Ota kaksi ennen nukkumaanmenoa.
Kun menet tänään kotiin, haluan, että otat pitkän kuuman kylvyn,
panet lapset nukkumaan aikaisin, ja ettäjoku on koko ajan kanssasi, sopiiko?
En halua, että olet yksin. Haluan, että saat nukuttua tänä yönä. Onko selvä?
Tämä voi kestää kauan, vai mitä?
Niin voi. Otetaanko yksi askel kerrallaan?
Carla? Mitä sinä vielä?
Odota hetki. Tulen sinne. Odota.
Mikä hätänä? Mitä sinä vielä täällä teet?
- Soitin taksin, kahdesti. Se ei tullut. - Ai jaa? Mikäs on uutta?
- Parasta soittaa taas. - Haluaisitko kyydin? Autoni on täällä.
- Ei, ihan totta. Ei se mitään. - Älä nyt. Auto on tässä. Ei siitä ole vaivaa.
- Kiitos kyydistä. - Toki. Kunhan ajotyylini ei säikäyttänyt.
Otan sen avulla selvää, luottavatko potilaat minuun.
Siellä on jotain.
Siellä todella on jotain.
Carla, minua kiinnostaisi vilkaista sisälle. Sopisiko?
- Hyvä on. - Oletko varma?
- Hei, Bill. - Hei.
Söivätkö lapset kunnolla?
Menivät hakemaan pitsaa. Heidän pitäisi palata pian.
- Tämä on tri Sneiderman. Tämä on Bill. - Terve.
- Mitä kuuluu? - 64? - Joo.
- Mikä kone siinä on? 215 vai 235? - 235.
Hienoa.
Tämäkö on tyttöjen huone?
Söpö.
Näyttäisitkö, missä kimppuusi hyökättiin?
Hyvä on.
Saanko?
Okei. Sanoitjotain makuuhuoneesta, vai mitä?
Tuolla.
Carla, kotonasi ei kummittele. Ei sen enempää kuin autossasikaan.
Miksi sitten näen ja tunnen niitäjuttuja?
- Rupesin selittämään miksi... - Tiedän mitä sanoit.
Nuoruuteni kauheudet voivat palata vainoamaan.
Joo, olennaisesti.
Minulle tapahtui kauheuksia, eikä lapsuuteni ollut normaali, mutta...
Kuinka monen on? Oliko sinun? Monellako on normaali...
Jotkut asiat ovat kauheampia kuin toiset.
Jotkut lapset ovat herkempiä kuin toiset.
Tee olosi mukavaksi.
Luuletko todella, että puhuminen voi korjata kaiken?
En tiedä, mutta se on hyvä alku.
Hyvä on. Puhun suuni tyhjäksi, jos se lopettaa kaiken tämän.
Lapsena koin jokaisen mahdollisen kliseen.
Pelkäsin pimeää, pelkäsin isääni.
Hän oli saarnaaja, jos voit uskoa. Hän puhui kuten raamatussa puhutaan.
Tajusin 6-vuotiaana, etteivät kaikki puhu niin. Se oli sokki.
Miksi pelkäsit häntä?
Hän ei pidellyt minua niin kuin isän pitäisi pidellä tytärtään.
Miten hän piteli sinua?
- Tiedät mitä tarkoitan. - Tiesikö äitisi?
Luulen niin.
Joten karkasin, ja... pääsin New Yorkiin asti, jossa tapasin Marion.
Billy on kuin hänen peilikuvansa. Se on hyvin outoa.
Todellako? Hän oli kai komea. Billy on hyvännäköinen.
Hän oli.
Voitko kertoa hänestä?
Olin 16. Se sanoo jo paljon. Olin...
En ollut tavannut ketään hänenlaistaan. Hän oli jännittävä...
Miten jännittävä? Jännittävä sängyssä?
Joo. Hän oli jännittävä monella tavalla.
Mutta pidit hänen kanssaan rakastelusta?
Ensin, ja sitten se muuttui pahaksi.
- Seksikö? - Kaikki muuttui pahaksi.
Tulin raskaaksi. Ennen kuin huomasin, hän alkoi juopotella, käyttää huumeita...
Se oli sotku. Kaikki oli yhtä sotkua.
Mitä hänelle tapahtui?
- Hän kuoli kun ajoi moottoripyörällään. - Vai niin. Miten vanha olit?
- 16. - Juku. Eli Billy ei ollut vielä syntynyt?
Ei. Tiesin, että olin raskaana.
Miltä sinusta tuntui kun hän kuoli?
- Miltä luulet minusta tuntuneen? - En tiedä. Kertoisitko?
- Hän oli aviomieheni. - Tiedän. En silti tiedä, miltä se tuntui.
Kiitin Jumalaa. Ihan tosi. Kiitin Jumalaa, kun hän kuoli.
- Kiitin Jumalaa myös Bob Garrettista. - Bob Garrettista?
- Julien ja Kimin isä. - Aivan, aivan.
Hän oli vanhempi, hän tiesi paljon. Hän näytti, että elämä on hyvää.
Että miesten ja naisten rakkaus on hyvää, tervettä. Lasten saaminen on hyvää.
- Yksinkertaista. - Bob oli siis toinen aviomiehesi?
- Ei. Emme menneet laillisesti avioon. - Missä hän on nyt?
En tiedä.
Hän ei koskaan viihtynyt yhdessä paikassa pitkään.
Vaikuttavaa.
- Mikä? - Mikäkö? Itsenäisyytesi.
Se että tiedät kuka olet, mitä haluat, että pidät perheesi koossa.
Tarvitsen apuasi.
Todella tarvitsen.
Enkä pane vastaan.
Koskajos syy on minussa, jos minä aiheutan tämän, jos minä olen niin sairas,
sitten minut on pysäytettävä.
Muttajos syy ei ole minussa,
meidän on sovittava, että hyväksymme sen ja keksimme miten pysäyttää sen, käykö?
Selvä.
- Äiti! - Olen täällä!
- Äiti! - Hei. Hei, tytöt.
- Miten menee? - Hyvin.
- Tässä on tohtori Sneiderman. Kim ja Julie. - Hei.
- Oletteko täynnä? - Joo.
Eikö ole tilaajälkiruoalle?
- Minun täytyy kai lähteä. - Okei. Saatan sinut ovelle.
- Hei hei, tytöt. Oli kiva tavata. - Hei.
- Minua hermostuttaa huominen. - Kokousko?
Älä hassuttele. Se on pelkkää rutiinia.
- Hyvää yötä. - Hei hei.
Mutta täällä on silti jotain.
- Äiti, en malta odottaa. - Okei. Älä vilkuile.
Tämä on melkein täydellinen.
Tämä on paras kohta.
- Äiti! - Selvä. No niin.
Odottakaa. ÄIkää katsoko.
- Okei. Katsokaa nyt. - Äiti!
- Haen itselleni tuolin. - Hei. Ette saa käyttää käsiä. ÄIkää.
ÄIkää aloittako ilman minua.
- Äiti! - Apua!
Älä satuta minua!
Irti! Irti!
Auttakaa minua!
Äiti! Äiti!
No, tohtori Sneiderman selitti, että se oli kuin hyvin voimakas uni.
Rouva Moran.
Uskoitteko häntä?
Minä yritin.
Mutta ette... voi.
Miksette?
Hän satutti poikaani. Häneltä murtui ranne.
Koska lapseni tuntevat sen.
Koska ruumiissani on jälkiä. Ne ovat paikoissa...
En voisi tehdä niitä itselleni edes unessa.
Miksi hän hyökkää sinun kimppuusi, Carla,
eikä kenenkään muun?
En tiedä.
- Hän kai valitsi minut. - Valitsi sinut?
Miksi?
Minä vedän kai häntä puoleeni.
Kuvastaisiko se sinun naiseuttasi, jos hän jättäisi sinut?
Tai jos parantuisit?
Ei. Ei kuvastaisi. Vihaan tätä koko hommaa.
Se on kuin painajainen, josta en voi herätä. Haluan eroon hänestä.
Tietysti haluat, Carla. Ja me yritämme auttaa sinua.
En tiedä paljonko tästä puhumisesta on apua.
Se on meidän tapamme yrittää ymmärtää.
Sepä ei ole auttanut toistaiseksi. Eikä tohtori Sneidermanin kanssa.
Kuulkaa, anteeksi. Minun on haettava joku lentokentältä. Sopiiko?
Tottakai. Ja kiitos oikein paljon, Carla, että voimme keskustella.
- Aikamoinen nuori nainen. - Niinpä.
- Miten tapasit hänet? - Olin päivystämässä klinikalla.
- Hän vain tupsahti sisään? - Kyllä kiitos.
Kiitos.
Näin se tapahtuu.
- Joo. - Hän masturboi.
Hän on keksinyt koko sirkuksen sen salaamiseksi, mitä kaikki tytöt tekevät.
Kaikella kunnioituksella, se oli minunkin alkudiagnoosini.
Mutta olemme kai yhtä mieltä siitä, ettei hän ole teini, jolla on identitettikriisi.
Nyt hän sanoo, että hänen lapsensa tuntevat myös olion, joten...
Se on joukkoharhaa. Folie à quatre.
Hysteria on tarttuvaa. Kuka tahansa voi nähdäja kuulla olemattomia.
Lapset vain tukevat hänen harhojaan.
Klassista, mutta hänen mieleensä tulee hyvin vahvojaja selkeitä kuvia.
Miksi hän menee niin pitkälle harhansa tukemiseksi?
Phil, katso hänen korttiaan. Hän uskoo, että hänen isällään on insestihaluja.
Rakastuu murrosikäiseen, tyypilliseen epäkypsään mieheen.
Mies yrittää todistaa olevansa tosimies, eikä onnistu. Tyttö iskee...
- Jerry Andersonin? - Ei, Garrettin.
- Ai, Garrett. - Bob Garrett.
Mies on hänen isänsä ikäinen. Alkaako kuvio hahmottua?
- Joo. En tiedä olenko samaa mieltä. - Turvallista seksiä. Carlan elämäntarina.
Hän on aina kieltäytynyt antautumasta todelliseen seksiin.
- Hänellä on kolme lasta. - Mitä se todistaa?
- Ei lastentekoon tarvita seksiä. - Siitä en ollutkaan tietoinen.
- No nytpä tiedät. - Ei oikeaa seksiä.
32 vuotta Carlajaksaa oikein mukavasti.
Yhtäkkiä hän tapaa kaverin... Mikä hänen nimensä on?
Jerry Andersonin? Nyt alkaa sytyttää.
Okei. Ja pum! Hän ajautuu Dionysoksen fantasiaan.
Etkö tajua? Tilanne, joka voi laukaista tällaisen romahduksen.
- Mikä, Andersonko? - Varmasti. Tosi mies. Toki.
Hän haluaa tosimiehen. Ei enää pelleilyä pentujen ja ukkojen kanssa.
Ja kun oikea mies on vastassa, Carla notkuu.
Hän sortuu lapselliseen todellisuuteen.
Ehdotan, että kaivat syvemmältä. Voit löytää enemmän.
Ja ehkä saat selville, että Carla ei ole sitä miltä näyttää.
Kannatetaan.
- Näytät erilaiselta. - Miten?
En tiedä. Kasvot. Niillä on vakava ilme.
- Niin on sinullakin. - Ehei.
Silmäsi ovat muuttuneet tai jotain.
Mikä on hätänä?
Siitä on kauan. Tiedäthän, liian kauan.
- Jokin on vialla? - Ei.
- Billy? - Ei.
Minä sitten?
Älä viitsi.
Ei. Ei mitään. Sitä...
Minua vain pelottaa.
Tiedäthän, kun et ole paikalla, pelkään menettäväni sinut, siinä kaikki.
Et menetä minua, muru.
Tulen hulluksi kun ajattelenkin sitä.
Älä tule hulluksi.
Entäjos tulisin?
Entäjos tulisin hulluksi?
Ethän sinä nyt aio ruveta hulluksi saman tien.
Mitä tekisitjos tulisin? Jättäisitkö minut?
Olisit yhä minun Carlani.
Miksi puhut tällaisia?
Oletko valmis yllätystäni varten?
Joo.
Lähden taas reissuun, Carla, mutta tämä on viimeinen kerta.
Kun palaan, palaan lopullisesti.
Tulen johtamaan LA:n konttoria.
Meistä tulee perhe, Carly. Meistä kaikista.
Ota minut mukaasi.
Ole kiltti. Pistä minut taskuusi ja ota mukaan.
En voi. Tiedät kyllä. Älä pyydä. Mitä sinä pyydät?
- Ota sinut mukaan? Minne? Reissuun? - Tulen mukanasi minne vain.
Okei. Entä työpaikkasi? Opintosi? Entä lapset?
- Kuka heistä huolehtii? - Joo, olkoon. Okei.
Olet oikeassa. Se oli pelkkä haave.
Sinun täytyy mennä reissuun ja minun täytyy kestää se mitä kestän.
Et ole kertonut minulle kaikkea. Mitä pirua sinä kestät?
Olemista ilman sinua. Sitähän minun täytyy kestää.
- Carla, kaikki muuttuu. - Toki. Kun sinä palaat.
Vielä yksi matka. Tiedätkö, niinhän juttu on ollut tapaamisemme alusta lähtien.
Vielä yksi matka.
Ei, olen pahoillani. Ei huvita. Anteeksi.
Kuule, minun... pitäisi kai mennä kotiin. On myöhäja pitää herätä varhain. Sopiiko?
- Vien sinut kotiin. - Ei. Soita minulle taksi.
Sinun ei tarvitse vaivautua.
Voi Luoja.
Painu ulos! Painu ulos!
Miksi hajotit huoneesi ja huusit Billylle?
- Sain orgasmin. - Mitä?
Sain orgasmin.
Orgasmin?
Joo. Mutta hän huijasi minua. Minä nukuin. Nukuin ja näin unta.
Ja minua hävettää.
Minua hävettää.
Carla, haluan, että kirjoittaudut sairaalaan.
- Ei. En aio mennä mielisairaalaan. - Vain kahden viikon tarkkailujaksoksi.
Se olisi sama asia. Tiedät sen.
Voisimme vaatia sinuajäämään tänne.
- Ette voisi. - Kyllä voisimme.
- Itsemurhan yrittämisestä. - Mistä sinä puhut?
Mitä sinä teit, kun ajoit kolarin?
- Hän yritti tappaa minut. - Itsemurhayritys.
- Voisimme hakea sinut tänne ennen iltaa. - Ette voi.
- Ei ollut todistajia. Päätös on minun. - Pysyä sairaanako?
Pysyä elossa. Vaikka luulisit mitä, hän on vahvempi kuin te.
- Hän tappaa minutjos hänen täytyy. - Ettet parane?
- Miksi haluat kutsua sitä. - Haluan kutsua sitäjuuri siksi.
Miten aiot hoitaa Jerryn?
Mitä voisin hoitaa hänet pehmustetusta sellistä?
Entä lapsesi, Carla? On olemassa vaara, että vahingoitat lapsiasi.
En. Heitä ei vahingoiteta.
Billyltä murtui ranne. Vahingoitat heitä psyykkisesti.
- Heillä ei ole mitään hätää. - Se ei ole heille sopiva ympäristö.
Tiedän, että luulet minua hulluksi. Ei ole enää väliä, onko syy minussa vai jossain muussa.
- Aiotko jäädä kotiin uhriksi? - Kyllä. Kyllä.
Jään kotiin. Tapaan sinua. Menen sihteerikouluun ja etsin töitä.
Mutta en suostu menemään sairaalaan.
- Ja sinut hakataan ja... - Ei. Ei.
Eikö? Miksei?
Koska aion tehdä yhteistyötä.
Carla, olet hyvin älykäs nainen.
Kuuntelet ainajärkipuhetta, joten puhun sinulle järkevästi.
Ei enää kysymyksiäja vastauksia, eihän?
Kerran ihmiset uskoivat yliluonnolliseen.
Tässä. Haluan, että katsot näitä kuvia.
Aika pelottavia, häh? Lepakkoja, ihmissusia, lohikäärmeitä, piruja...
Kaikenlaisia menninkäisiä, okei?
Käyttivät ihmisiä muka sukupuolisesti hyväkseen.
Ne tekivät muka ihmisiä raskaaksi.
- Luuletko, että näitä on olemassa? - En ole tyhmä.
En sanonut niin. Mutta miksi ihmiset näkivät niitä?
Miksi luulet niin? Voitko arvata?
Tiedätkö miksi? Sillä tavalla saattoi ilmaistajotain pelottavaa.
- Se ei koske minua. - Se koskee paljonkin sinua.
Se koskee kamalan paljon sinua.
Nämä aaveetja pirut olivat vain kuvittelua, mutta ihmiset näkivät niitä.
Kuule, Carla, sanotaanpa että hyvän- tahtoinen mies haluaisi naapurinsa vaimoa.
Hän tietää, että se on väärin, kärsii siitä, mutta halu vain lisääntyy.
Halu voi olla pelottavaja voimakas tuntemus. Miten hän selvittää asian?
Hän keksii olennon. Ilkeän, ruman, pahaluontoisen olion,
joka on kuva hänen omasta halustaan, Carla.
- Minun ei tarvitse keksiä mitään. - Älä nyt, Carla. Tarvitsee toki.
Pelkäsit isääsi. Hän käytti sinua hyväkseen. Tulit raskaaksi 16-vuotiaana.
- Pää kiinni! - Kaveri tappoi pilvessä itsensä.
- Lopeta! - Toinen jätti sinulle kaksi lasta. Lopeta!
Älä nyt. Tee tehtäväsi, Carla.
- Mitä perheesi piti pahana? - Kaikenlaisia asioita.
Tunnemme perhettäsi tarpeeksi hyvin tietääksemme. Lapsenakin tiesit.
- He pelkäsivät seksiä. - Seksi. Seksi. Seksi.
He pelkäsivät seksiä. Täsmälleen. Käytetäänpä vähän mielikuvitustamme?
Yritetään sovittaajuttuja yhteen. Oliosi on symboli, Carla.
- Minkä symboli? - En tiedä. Ehkä saamme selville.
- Se voisi olla yksi henkilö, jonkun pelko... - En piileksi keltään tai miltään!
Puhutaan vierailijaystävästäsi. Vierailijakuvitelmastasi.
- Olen kyllästynyt tähän. - Mitä tiedämme hänestä?
Käytetään sanojasi. Mitä tiedämme?
Tiedämme, että hän on iso ja vahva. Hänen vahvuutensa on pelottavaa.
Sanoit, että uskomattoman vahva.
Miksi hän tarvitsee apua? Hänellähän on kaksi apulaista? Kaksi pikkuista?
Sinun sanojasi. Yksi iso ja kaksi pientä. Billy on hyvännäköinen, hän on vahva.
- Olet rivo! - Sinulla on vaikeaa Jerryn kanssa.
- Rauhoitu... Carla! - Rauhoitun, mutten täällä!
Hän puhui kahdesta pienestä ja yhdestä isosta.
Hän vihjaili, että haluaisin rakastella Billyn kanssa.
Se oli aivan rivoa, tiedätkö?
- Todella. - Se oli rivoa. Sille ei ole muuta sanaa.
- Hän taisi mennä liian pitkälle. - Niin meni. Se oli iljettävää, sairasta.
- Hänen täytyy tutkailla kipeisiin... - Ei se ollut tutkailua. En mene takaisin.
- Odota. Ehkä kiivastuit liikaa. - En mene takaisin.
- Muru? - Mitä?
- Oletko valmis lähtemään? - Olen, George. Viiden minuutin päästä.
- Menen autoon. En halua myöhästyä. - Okei. Emme me myöhästy.
En halua aiheuttaa hankaluuksia sinun ja Georgen välille. Ei olisi pitänyt tunkeilla.
Meidän täytyy näyttäytyä tylsällä häävastaanotolla.
Se on tärkeää Georgelle, tiedätkö?
- Nähdään sitten huomenna. - Ei, jää tänne. Palaamme tunnin päästä.
Kuuntele nyt, Carla. Meidän on puhuttava tästä vielä lisää. Carla?
- Odotathan täällä kunnes palaan? - Joo.
Ole kiltti. Näytät niin väsyneeltä. Istuutuisitko ja söisitjotain?
- Pidä hauskaa. - Selvä. Nähdään kohta.
Okei.
Hei, Bill. Miten tytötjaksavat? Miten kaikki? Kunnossa?
Sneiderman? Ethän kertonut missä olen? En halua puhua hänelle.
Hyvä. Kuule, tiedät numeron tänne. Jos tulee ongelmia, soita, joohan?
Tulen kotiin parin tunnin päästä.
Hyvä on.
- Mitä tuo oli? - Kuuluiko se meiltä?
Carly?
Voi Herran jestas. Carly.
Kristus, hän on hajottanut paikan.
Eikä hajottanut. Näithän sinä.
Hän ei olisi pystynyt tähän.
Molemmat näimme sen omin silmin. Seisoimme tuossaja näimme sen.
- Tekö näitte sen? - Kyllä. Kyllä näimme. Me näimme sen.
- Tekö näitte sen? - Anna minulle anteeksi, Carly.
Annathan? Minun ei olisi pitänyt lähettää sinua sille klinikalle.
- Tekö näitte sen? - Olen niin pahoillani.
- Annathan anteeksi. - Te näitte sen.
Te näitte sen!
SALATIETEET/ASTROLOGIA
Carla? Katso.
Mahdottoman epätodennäköisyys.
- Psyykkinen itsepuolustus. - Tämä on hienoa.
Katso näitä. Aion mennä katsomaan psykologian osastosta.
Katsotaan Rogers McGibbonia, käykö?
Ei se ole niin hyvä tapaus. Ilmiötä ei ole varmennettu riippumattomasti.
Siinä on paljon klassisia kuvioita.
Kylmät kohdat, haju, esineiden liikkuminen satunnaisesti.
Ja, tässä tapauksessa, ilmestyksen näkyminen.
Mutta ilmestyksen näkyminen ja esineiden äkillinen liikkuminen
vain eivät satu samanaikaisesti.
Anteeksi.
Anteeksi. Kyllä sattuvat.
Minulle on sattunut kaikki.
Onko?
Kaikki irtosi ja meni hulluksi, ja koko paikka tärisi.
Kuin maanjäristyksessä?
Ei. Paljon voimakkaammin kuin maanjäristyksessä.
Yritin päästä ulos, ja halusin saada lapset ulos.
Kutsuin Billiä. Hän oli huoneessaan. Ovi pamahti. Se oli kamalaa...
- Missä Billy on nyt? - Autotallissa. Voitte puhua hänen...
- Oviko pamahti noin? - Voimakkaammin. Paljon voimakkaammin.
Ja kylpyhuone. Täällä... Tiedättekin siitä hyökkäyksestä.
Tämä oli se ovi. Se oli jumissa. En päässyt ulos. Yritin, enkä päässyt ulos siitä.
Se oli jumissa sinä iltana.
Joo.
Tässä on tyttöjen huone. He nukkuvat nyt, enkä halua häiritä heitä.
- Nukkuivatko he kun hyökkäys tapahtui? - Joo, he...
Hyväunisia.
- Joo. - Se on yksi lasten hyvistä puolista.
Olohuone. Täällä Billy koki salamoinnin. Kuin häneen olisi osunut salamoita.
- Häneltä murtui ranne... - Sähköpurkauksia?
- Kuin häneen olisi osunut salamoita... - Kuin valokaari?
Oliko se niin kuin?
Ettekö te usko minua?
Rouva Moran, olkaa hyväja ymmärtäkää. Haluamme uskoa teitä. Paljon.
Haluamme tehdä tämän oikein, rouva Moran.
- Haluatteko kahvia? - Joo, toki.
Joo. Se olisi kivaa.
- Jestas. Haistatko? - Jeesus.
Karmeaa.
Näettekö?
En valehdellut.
Rouva Moran, luulen, että meidän sittenkin kannattaisi
asettaa tänne laitteitamme, joita meillä on autossa.
- Joo. - Joo.
Joe!
Gene, viedään hänet pois täältä.
Rouva Moran, oletteko kunnossa?
Rouva Moran?
- Gene, häivytään täältä. - Ei, älkää pelätkö.
Hän on heikko.
Hän on heikko!
- Hän ei voi koskea meihin! - Gene, kuvaa!
En voi uskoa sitä.
Hän ei voi koskea meihin.
Kuole, senkin äpärä! Kuole!
Kuole!
Et voi koskea meihin!
Kuole!
Hän kuoli.
Hän ei voi enää satuttaa minua, kun olette täällä. Hän ei voi satuttaa.
Voi kiitos, Jumala. Voi kiitos, Jumala.
- Näitkö sen? Saitko kuvan? - Luulen niin.
Voi, kiitos!
- Haen lapset. - Tarvitsemme ioni-ilmaisimen...
Hei, herätkää. Herätkää kaikki. Päivä on upea.
Upea päivä. Tulkaa tänne. Tulkaa tänne.
Eikö olekin kaunis päivä? Eikö olekin kaunis päivä? Tulkaa.
Tarkistitteko johdot? Se voisi olla oikosulku. Virtavuoto.
Hän puhuu sille, kuin se olisi todellinen. Kuin se eläisi ja hän tuntisi sen.
- Onko mahdollista, että hän näki harhoja? - Miten harhasta voi ottaa valokuvan?
Tämä näyttääjonkinlaiselta sähköpurkaukselta.
Entä tämä haarautuma? Tässä näin?
Eikö tämä voisi olla pää? Eikö tämä voisi olla hartia?
Meistä tämä valokuva on todiste, tohtori Cooley.
En tiedä.
Kestää kauan, ennen kuin saatte käsiinne mitään luotettavaa.
Teidän on tarkistettava kaikki muut mahdollisuudet.
Entä haju? Ja tärinä? Klassista poltergeistin toimintaa.
Voisi myös olla kuollut kissaja maanvärinää.
En tiedä, mitä luulette löytäneenne, mutta te leikitte tulella.
Ehdotan, että aloitatte normaalista maailmastaja liikutte sieltä ulospäin.
Tarvitsemme siihen lisää laitteita.
Ehkä annan valtuudet kun aika koittaa.
- Sanoitteko, että hän kävi psykiatrilla? - Aivan oikein.
- Haluaisin tietää diagnoosin. - Hän kävi psykiatrin luona täällä.
Joo, tuota, teemme parhaamme.
Täällä on paljon ihmisiä, paljon väkeä, joo.
Johdotamme paikkaa kaikkea mahdollista liikettä varten.
Kuvaamme myös röntgenfilmin. Ei, ripustamme johtojaja sellaista...
Anteeksi. Etsin Carla Morania.
- Oletteko tullut tarkkailemaan ilmiöitä? - Tarkkailemaan ilmiöitä?
En, olen Phil Sneiderman, psykiatri. Carla on potilaani.
Ai, hei. Olen Gene Kraft, psykologian osastosta.
Hauska tavata. Mitä psykologiaa? Kliinistä? Tri Morris?
- Ei. Parapsykologiaa. Tohtori Cooley. - Gene? Gene, annatko minulle teippirullan.
- Joo. - Mitä te teette näillä vehkeillä?
Yritämme koota tietoja näistä ilmiöistä.
Todellako? Te olette kai sitten katsoneet sänkyjen altaja kaapeista.
Emme jätä kiveäkään kääntämättä. Mutta kiitos vinkistä.
Olemme löytäneet kiinnostavia sähkö- muodostelmia, ehkä entiteetin aiheuttamia.
Entiteetin? Tiedättekö, toivottavasti annatte anteeksi,
muttajos haluatte TV:hen taivuttamaan lusikoita, viihdyttämään, minulle sopii.
Mutta nainen on potilaani. Tämä ei auta häntä.
Kiitos ammattilaisen mielipiteestänne, tri...
- Sneiderman. - Sneiderman.
- Missä Carla on? - Hän on perällä.
Enpä usko, koska ette ole ollut täällä sen aikana.
Carla?
- Hei. - Hei.
Sinulla on paljon seuraa.
Et tullut sovittuun aikaan eilen. Olin huolissani sinusta.
Oletpa suloinen.
- Näytät upealta. - Olo ei ole ollut koskaan parempi.
Todellako?
Kuule, voisimmeko mennä juttelemaan jonnekin?
Joo.
En moiti sinua, kun et tullut. Painostin sinua liikaa.
Sinun täytyy ymmärtääjotain. Minusta tuntuu nyt hienolta.
Hyökkäyksiä ei ole tapahtunut. Minulla ei ole syytä tavata sinua.
Muistatko kirjan, jonka näytin sinulle? Lepakotja lohikäärmeet?
- Niitä he etsivät. Kuvitelmia. - Ei, heillä on valokuvia.
Kuule, Carla. Entä jos tehdään kaupat, käykö?
Käyt vastaanotollani, mutta tiedemiesystäväsi jäävät auttamaan.
- En näe aihetta. - Kuin kävisit kahden eri lääkärin luona,
saisit eri mielipiteitä, luuspesialistin ja verispesialistin.
- Mieluummin en. - Mikset? Mitä menetettävää sinulla on?
Uskoin sinuun. Tiedät, että uskoin.
Minun tarvitsi uskoa. Mutta aina kun löysit jotain uutta, jotain pahempaa sattui.
Ja kyllästyin kuulemaan, että se lähtisi pois
heti kun pääsisimme perusongelmaan, ikään kuin se olisi minussa.
Se on sinussa, Carla.
Minusta sinun on parasta lähteä.
- Hei, Billy. Billy. Billy! - Joo?
Tee minulle palvelus. Älä teeskentele ensi kerralla.
Kun äitisi luulee näkevänsä jotain, hän haluaa, että tuet häntä.
Kun tuet, hänelle on vaikeampi vakuuttaa, että se on harha.
- Käteni ei murtunut teeskentelemällä. - Tähän on looginen selitys.
Jos välität äidistäsi, et teeskentele ensi kerralla.
Minä kyllä välitän äidistä. Mutta en teeskennellyt. En valehtele teille.
Tiedätkö miksei hän tule takaisin?
Jotkut mulkut tukevat hänen kuvitelmiaan. Näkisitpä talon.
Katselevat niitä vierailuja. Paikasta etsitään entiteettejä.
- Kutsuvat entiteetiksi. - Mitkä mulkut?
En tiedä. Sanovat olevansa yliopistosta. Parapsykologiaa.
Joku tohtori Cooley.
Elizabeth Cooley. Parapsykologiaa. Hämäräperäistä psykologiaa.
- Okei. Miten heistä päästään eroon? - No ei kovin helposti.
He eivät ole käärmeöljyn kauppiaita, Phil. He ovat muka akateemisia veljiä.
Höpsis. He ovat vaarallisia. He ruokkivat hänen harhaansa.
Kun he ovat vääntäneet hänet kuiviin, hän on järjiltään, tai pahempaa.
Sille ei voi tehdä paljon mitään laillisesti eikä lääketieteellisesti.
Se on hänen elämänsä, hänen talonsa, hänen harhansa.
Kukaan ei voi koskea häneen niin kauan kun hän on laillisesti tervejärkinen.
Tule.
Tule, näyttäydy, senkin pelkuri.
Nyt kun voimat ovat kanssani, katsotaanpa miten urhea olet.
Eikö sinulla ole sisua muuhun?
Parit valonväläytykset? Älä viitsi. Emme halua ilotulitusta, haluamme sinut!
Näyttäydy, senkin pirulainen!
Oletko ansassa tässä ympäristössä?
Ilmestytkö meille nyt?
Et ilmesty.
Et ilmesty, koska olet helvetistä tullut piru, ja sinua pelottaa.
Odotat kunnes olen yksin, etkö vain?
Sitten tulet esiin satuttamaan minua, satuttamaan lapsiani.
Näyttäydy.
Joe, laita valot päälle.
- Näittekö sen? - Kyllä, rouva Moran. Me näimme sen.
Kiitos. Poistuisitteko hetkeksi?
- Onko se ohi? - Toistaiseksi.
Oletko kunnossa?
Selvä. Menen nukkumaan, sopiiko?
- Okei. - Hyvää yötä.
- Nähdään. Anteeksi. - Hyvää yötä, Billy.
Kiitos. Lähdemme kohtapuolin.
- Miksi olette hereillä? - Onko kaikki hyvin?
- Kuulimme sinut, äiti. - Kaikki on hyvin. Tulkaa.
- No? - En ole ennen nähnyt mitään sellaista.
Luuletko, että olimme jonkinlaisessa hypnoositilassa
ja se oli joukkoharha?
Olen aina uskonut, että on eri olemassaolon tasoja,
selkeästi erillisiä.
Ja me, ihmisinä, elämme vain yhdessä.
Eikö ole mahdollista, ettäjokin ulkopuolinen äly, jokin ruumiiton entiteetti,
siirtyisi meidän olemisen tasollemme?
- Miten todistamme sen? - Meidän täytyy eristää se.
Meidän on houkuteltava se jotenkin kontrolloituun tilanteeseen.
- Hyvää yötä, rouva Moran. Kiitos. - Hyvää yötä, rouva Moran.
Meillä on tosi hyviä ideoita miten jatkaa. Kiitos paljon.
- Sinullahan on nauha? - Joo.
- Jerry. - Hei, söpöläinen.
Anteeksi.
- Mikä maksaa? - Mikset soittanut?
Soitin. Joka kerta puhelimeen vastasi eri ääni. Mitä on tekeillä?
Nuo ihmiset ovat yliopistosta.
Yliopistosta?
Minulla oli ikävä. Katso, minä vapisen.
Taitaa olla parasta ottaa ryyppy.
Minulla on hyvää viiniä.
- Siitä vain. Minun ei ehkä pitäisi. - Otat lasillisen.
Tämä on kotiintuloni. Ota vain.
Mistä siinä oli kyse?
He yrittävät auttaa.
- Auttaa ketä? - Minua.
En tiedä mitä tarkoitat.
Olen ollut sairas, Jerry.
Sairas? Millä lailla sairas?
Juttuja on sattunut minulle... yöllä.
- Painajaisiako? - Joo.
Kuin painajaisia. Täsmälleen. Tarkoitan...
Ihmiset, joita näit talossa, ovat psykologeja, tohtoreita.
Heillä on teoria, että talossa on jotain, joka estää minua nukkumasta,
ja he yrittävät korjata sen.
Eräät niistä näyttivät aika nuorilta tohtoreiksi.
- Oletko vihainen? - Kyse ei ole vihastumisesta.
- Olet vihainen. - Joo, kun kerran kysyit.
Kuka tuo opiskelijoita kotiinsa, koska ei saa nukuttua?
- Jos ei nukuta, ota pilleri, mene lääkäriin. - En pidä pirskeitä. Ihan totta.
Pyydän yksinkertaista selitystä. En vieläkään tiedä, mikä sinua vaivaa.
- Siis ethän kohtele minua kuin tolloa? - Anteeksi.
Luota minuun. Kerro vain, mitä pirua on tekeillä.
En tiedä. Tarkoitan, etten tiedä mitä eroa on sillä, mitä tapahtuu
ja sillä, mitä luulen tapahtuvan.
En tiedä muuta kuin että se alkoi silloin kun lähdit.
Enkä sano sitä moittiakseni tai syyttääkseni, mutta silloin se alkoi.
Mikä alkoi silloin, Carly? Mikä?
Hyvä on.
Okei. Minun...
kimppuuni käytiin. Sitä ei enää tapahdu, joten älä huoli.
Kimppuusi käytiin? Kuka? Kuka kävi?
Ei kukaan.
Ei kukaan, ketä voi nähdä.
Voi Luoja. Se kuulostaa hullulta. Se oli kuin kammottava uni.
Hitto. En osaa selittää sitä. Se kuulostaa hullulta aina kun selitän sen.
- Se kuulostaa hullulta. - Voi, kulta.
Carla. Tiedätkö, että olin hetken ajan huolissani?
Luulin, että kimppuusi oli oikeasti käyty. Luulin, ettäjoku kävi kimppuusi.
Muru.
Tiedän mikset saa unta. Mutta olen nyt kanssasi.
Takaan etteivät ne unet tai painajaiset, tai mitä piruja ne ovatkin,
vaivaa sinua enää.
Koska minäjään nyt tänne. Ei enää matkoja.
Ei enää yhden illan juttuja, beibi.
Tästä lähtien olemme yhdessä ikuisesti.
Mennään sänkyyn.
Voimmeko mennä sinun asuntoosi?
Muista, olen kanssasi. Ja niin kauan kuin olen, mitään pahaa ei tapahdu.
Uskotko niin?
Toin sinulle jotain.
Mitä? Mitä tässä on?
Kohta näet.
Se on kaunis.
- Täyttä silkkiä. - Tuntuu hyvältä.
Mene panemaan se päällesi.
Mene. Tämä on kotiintuloni. Pue se päälle.
Kuule, kulta. Tiedätkö mitä mietin. Jos me...
Ole hyvä. Auta minua. Auta minua, ole hyvä.
Auta minua.
Lopeta.
- Lopeta. Pois kimpusta. - Auta.
Lopeta! Lopeta!
Senkin perkele!
Vitun paskiainen! Senkin perkele!
Okei. Hän selviää kyllä.
Hän on vieläkin aikajärkyttynyt, joten älä viivy liian kauan, joohan?
Mene. Hän todella haluaa nähdä sinut.
Käänny oikealle tuolta. Ensimmäinen oikealla.
Älä viivy liian kauan, ole hyvä.
Okei, Jerry. Hän selviää kyllä. Vain lievä aivotärähdys.
Herran kiitos siitä, tohtori. Herran kiitos.
Kuule, mikset mene katsomaan häntä? Hän haluaisi nähdä sinut.
En millään, tohtori. En voi mennä hänen lähelleen.
- En tajua mitä siellä tapahtuu. - Mitä tarkoitat? Hän tarvitsee sinua.
Minä rakastin häntä.
Aioin mennä hänen kanssaan naimisiin.
- Olisin kestänyt kaiken. Sairauden, syövän. - Se on sairaus, Jerry. Sama asia.
- Ei se, mikä asuu hänen kanssaan. - Jerry, se on sairaus.
Yritä saada se perille. Se on hänen mielessään. Siellä ei ollut ketään.
- Siellä ei ollut ketään. - Älä sano niin. Siellä oli joku.
- Siis oli siellä. - Hyvä on, hyvä on.
En nähnyt häntä omin silmin, mutta siellä oli joku. Näin kun...
Se oli kuin joku puristaisi häntä. Painaisi häntä.
Näin, kun hänen rintojaan kosketeltiin.
Näin kun sormet puristelivat hänen rintojaan, mutta en nähnyt sormia.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään. Ei se mitään.
- Hei, mitä pirua te teette täällä? - Vierailemme ystävän luona.
- Minun on mentävä nyt. - Ei, ei.
- Jerry. Hän tarvitsee sinua. Kovasti. - Ei se mitään. Minun täytyy lähteä.
Hei, Jerry...
- Katso minua. - Kiitos kun soitit, Billy.
- Tule. - En. Haluan jäädä äidin luo.
Tule. Meidän täytyy lähteä.
Jutellaan myöhemmin, äiti.
Toivottavasti voitte hyvin, rouva Moran.
- Tulen takaisin. - Meidän ei olisi pitänyt lähteä. Anteeksi.
Nyt ei ehkä ole paras hetki sanoa näin, mutta pelkäämme puolestanne.
Keksimme jotain, joka saattaa auttaa.
Haluamme eristää olion ja tehdä sen liikkumattomaksi.
Tarvitsemme suostumuksenne. Teidän täytyy olla siitä täysin tietoinen.
Sitä, mitä meillä on mielessä, ei ole yritetty aiemmin.
Ryhdymme kaikkiin mahdollisiin varotoimiin.
Teen mitä vain... päästäkseni eroon hänestä.
Jerry oli hänelle ainoa kosketus oikeaan elämään. Haluan, että ne kaksi karkotetaan.
En keksi mitä voisin tehdä.
Mene dekaanin luo. Ehkä hän voi tehdäjotain. Vetää ne hiipparit pois.
Tajuatko mitä pyydät?
Se merkitsee kuukauden väittelyä. Siitä voi tulla monimutkaista.
Pelkästään Carla Moranin vuoksi?
Jonkun on huolehdittava hänestä.
Päästä irti, Phil. Et voi valita. Ammattimaisesti etkä henkilökohtaisesti.
Kuten näette, tässä on tuore leikkoruusu.
Ja tässä astiassa on nestemäistä heliumia.
280 pakkasastetta. Se on kylmin tunnettu aine.
Kaikki mikäjäätyy tässä lämpötilassa hajoaa herkimmästäkin kosketuksesta.
Yritämme todeta, onko sillä entiteetillä massa.
Jos sillä on, meidän pitäisi pystyä pakastamaan se,
todentaa sen olemassaolo, todistaa, ettei se ole vain psyykkinen projektio...
- Se toimii. ...vaan itsenäinen voima
joltain toiselta todellisuuden tasolta, jota ei ole eristetty.
Siellä hän on.
Rouva Moran.
Antakaa kun otan laukkunne.
Mukava nähdä teidät. Meitä kaikkia jännittää kokeilun aloittaminen.
- Tervetuloa. - Rouva Moran?
Nähdään myöhemmin.
Oletteko järjestänyt hoidon lapsillenne?
- He ovat ystävän luona. - Hyvä.
Antakaa kun vien teidät uuteen kotiinne.
Emme valitettavasti voi tarjota kaikkia mukavuuksia,
mutta toivomme, että se tuntuu viihtyisältä.
- Ja tutulta. - Katsokaa minne astutte.
Kaikki ovat uurastaneet kotinne kopion luomiseksi.
- Käytimme tosin eri värejä. - Ja muitakin eroja on.
Ei valokatkaisimia. Meidän täytyy hallita sähköjä.
Tässä on tietysti lastenhuone.
Sänky on väärässä paikassa.
Silläpä ei ole väliä.
Huoneissa ei ole kattoa. Televisiotarkkailun vuoksi.
Paitsi tietysti kylpyhuoneessa. Siinä on katto, muttei vesijohtoja.
Toimitamme kaiken tarvitsemanne veden. Tuo on kemiallinen käymälä.
- Näyttääkö tämä tutulta? - Se on hyvä simulaatio.
ÄIkää vaihtako vaatteita täällä.
Televisiokamera seuraa teitä. Ja Gene, joka hoitaa sitä.
Keittiö aiheuttipienen ongelman.
Ei kaasua. Mutta täällä on keittolevyja täysi jääkaappi.
Vähän kuin leiriytymistä.
Rouva Moran? Haluaisin näyttää teille nytjotain.
Eikö näytäkin aika lailla taloltanne? Olohuone. Toimme kirjanne.
Seisokaa tuolla kanssani.
Rouva Moran, tämä on suoja-alue, josta puhuimme.
Kaksinkertaiset, paksut, lämpökäsitellyt lasilevyt, välissä on tyhjiö.
Järjestelmä on varma. Emme voi käyttää heliumia ennen kuin olette suojassa.
Kun käskemme teitä menemään suoja-alueelle,
haluamme, että tulette tähän paikkaan mahdollisimman pian.
Me hoidamme loput.
Onko selvä? Nyt meidän täytyy valmistautua.
Tehkää olonne niin mukavaksi kuin voitte.
Mutta ette ole yksin. Jos tarvitsette jotain, pyytäkää epäröimättä.
Minua ei pelota.
Jos saatte sen kiinni, minua ei pelota.
Hei. Minne luulette menevänne?
- Onko Cooleyn kokeilu täällä? - Joo.
Olen lääketieteellisestä. Tohtori Sneiderman.
Menkää sisään, tohtori.
Carla, haluaisin puhua kanssasikahden.
Voimmeko jutellajossain?
Kahden kesken?
Kylpyhuoneessa.
Heillä on täällä aikamoinen järjestelmä.
He tekivät luonnollisen ympäristön, jotta se tulisi tänne.
Todellako? Niinkö he sanovat sinulle?
- Niin he tekevät. - Ja sinä uskot heitä?
Kyllä vain.
He ovat vaarallisia huijareita, Carla. Olet heidän koe-eläimensä.
Carla, tiedätkö, että tuolla on nesteheliumtankkeja?
Tiedätkö mihin nestehelium pystyy?
- Tietysti. - Tietysti. Todellako?
Tiedätkö mitä molekyylien ja atomihiukkasten
pysähtyminen ja aineen hajottaminen merkitsee?
- Okei. - Okei?
Miten niin, okei?
Siten, että kuolisin mieluummin kuin jatkaisin tällaista elämistä.
- Ymmärrätkö sen? - Kyllä, ymmärrän sen.
Aivan. Ymmärrän myös, että minä välitän kovasti siitä mitä sinulle tapahtuu.
Kovasti. Ja tiedän, että sisimmässäsi
tiedät mitä eroa todellisuudella ja kuvitelmalla on.
Carla, katso minuun. Carla.
Järkemme, älymme. Se on ainoa asia, joka erottaa meidät muista eläinlajeista.
Minä välitän sinusta. Carla, älä eristäydy nyt.
On tosi tärkeää, että pysyt yhteydessä edes yhteen henkilöön, joka välittää sinusta.
- En tiedä mitä yrität sanoa. - Minä selitän mitä.
Sitä, että me voimme olla yhteydessä.
En halua olla yhteydessä.
Hyvä on.
Hei. Odottaisitko hetkisen?
Ihan totta. Haluan puhua sinulle.
Sinua pitää kehua. Et anna periksi.
Kuule. Mene pois. Ja pysy poissa.
Okei. Kuuntele sinä minua, Buck Rogers, okei?
- Jos sinä tai apurisi satutatte häntä... - Vartija.
...vien tiedät oikeuteen. Saatte etsiä haamujanne vankilasta.
Näetkö nämä kasvot? En tahdo nähdä niitä enää.
- Selväjuttu. - Hei, Mehan.
Olet saattanut naruttaa kaikkia, muttet minua. Aion käräyttää sinutja sen hyypiön.
- Kerron hänelle. - Tulkaa. Lähdetään.
Kyllä, herra.
Rouva Moran, siirrymme nytyöajan tilaan.
Voin melkein maistaa sen.
Odota, Gene. Odota.
Ja rukoile.
Tohtori Sneiderman on täällä, Frank. Cooley kuulemme käyttää tappavia laitteita.
Nestemäistä heliumia. Herra ties mitä muuta.
Frank. Frank, eipä nyt hermostuta. Yritän vain saada näkemyksesi asiasta.
Kyllä, tajuan, että sinä päätät.
En saa hänestä enää selvää.
Tarvitsemmeko hyväksynnän häneltä?
Sinun pitää oppia paljon yliopistopolitiikasta.
Vitut politiikasta.
- Minne menet? - Aion hakea hänet niiden hullujen käsistä.
- Mikset anna hänen laukaista suojusta? - Liian vaarallista.
Hei!
- Hei! Mitä sinä puuhaat? - Carla.
- Hei! - Carla?
Carla! Carla, tule. Me lähdemme täältä.
Enkä lähde. Älä. Päästä irti hänestä.
- Vie hänet pois täältä. - Rauhoitu. Rauhoitu.
Keneenkään ei tarvitse sattua.
Päästä hänet, vartija. Mitä te haluatte, tohtori?
- Haluan hänet pois täältä, tohtori. - Niin ei tapahdu.
Jos haluatte seurata tätä koetta, menkää koppiin. Meillä ei ole salattavaa.
Olen pahoillani tästä, rouva Moran. Kaikki järjestyy kyllä.
- En halua keneenkään sattuvan. - Yrittäkää rauhoittua.
Hän tulee kanssamme yläkerran koppiin.
Yrittäkää vain levätä. Se on tärkeintä.
Selvä.
Weber. Joo.
Joo, kaikki hyvin, Elizabeth. Rauhoitu. Tulen hakemaan hänet.
NESTEHELIUM
Portaita ylös, tohtori.
Kiitos.
- Avasiko joku oven? - Se on täällä.
Rouva Moran, siirtykää suoja-alueelle.
Suoja-alueelle.
ÄIkää hätääntykö, rouva Moran. Siirrymme hätätilaan.
- Älä pane kompressoria käyntiin. - En pannut.
- Miten niin et? - Se käynnistyi.
- Mikä on tilanne? - Ei hyvä.
Hyvä on.
Hyvä on, paskiainen.
Lopetan juoksemisen.
Tee mitä tahdot.
Kaikessa rauhassa, kaveri.
Kaikessa rauhassa. Olen todella kiitollinen levosta.
Olen kyllästynyt pelkäämään.
Joten siitä vain, todella. Siitä vain.
Voit tehdä minulle mitä vain haluat.
Voit kiduttaa minua, tappaa minut, mitä vain.
Mutta et saa minua omaksesi.
Et voi koskea minuun.
Se kuuluu minulle.
Carla!
Saimme sen kiinni. Se on ansassa.
Voi Herra isä.
Carla?
Hukkasimme sen.
Emme saaneet mitään.
Se ei ole totta.
Saimme jotain.
Saimme silminnäkijän.
Emmekö saaneetkin?
- Mitä? - Näithän sinä sen?
Jotain. Näin jotain.
Mutta en tiedä. En... en tiedä.
Tuossa hässäkässä se olisi voinut olla mitä vain.
Senkin paskiainen.
Tervetuloa kotiin, vittu.
Äiti!
Carla, miten ihmeessä ehdit tänne ennen meitä?
Elokuvajonka olette nähneet on kuvitteellinen kertomus
todellisista tapahtumista
Los Angelesissa, Kaliforniassa, lokakuussa 1976.
Yliluonnollisen tutkijat pitävät
tapausta eräänä parapsykologian historian erikoisimpana.
Oikea Carla Moran asuu nykyään Teksasissa lastensa kanssa.
Tiheydeltään ja voimakkuudeltaan vähentyneet hyökkäykset... jatkuvat.
Suomenkielinen tekstitys: Visiontext Teppo Palosaari
FINNISH